ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Харків

Справа № 953/864/20

Провадження № 22-ц/818/4300/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідачі: Товаристово з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович, державний реєстратор Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлова Яна Олександрівна,

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору : Фізична особа - підприємець ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" на рішення Київського районного суду міста Харкова від 24 червня 2020 року, постановлене суддею Якушою Н.В..,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович, державний реєстратор Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлова Яна Олександрівна, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору : Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 в особі свого представника звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 45101330, номер запису про іпотеку №29899814 від 18.01.2019 року, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 45104816, номер запису про обтяження №29902959 від 18.01.2019 року, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності індексний номер рішення: 46049658, номер запису про право власності №30780846.

В обґрунтування вказаних підстав посилався на те, що 28.09.2017 року, позивач придбав за договором купівлі-продажу нежитлове приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Під час укладення даного договору було встановлено факт відсутності записів про обтяження даного нерухомого майна та факт відсутності записів про судовий спір відносно цього майна.

04.10.2019 року отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно нежитлового приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , позивач дізнався, що 17.01.2019 року ТОВ «ФК «Поліс», через державного реєстратора Михайлову Я.О. Харківської районної державної адміністрації Харківської області зареєстрували іпотеку на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45101330), а також було зареєстровано заборону на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 45104816). 20.03.2019 року, ТОВ «ФК «Поліс» через приватного нотаріуса ХНО Остапенка Є.М. на підставі вище зазначеного договору іпотеки зареєстрував право власності на вищевказане нерухоме майно за ТОВ «ФК «Поліс», відповідно до договору відступлення права вимоги за договором іпотеки та застави. У позові зазначено, що цей договір іпотеки на вказане нерухоме майно 27.03.2008 року був укладений ОСОБА_2 , нерухоме майно якого було продано на цільовому аукціоні в рамках провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2 ще 24.01.2011 року, яке у подальшому у 2017 році придбав позивач. Крім того наголошував, що постановою господарського суду Харківської області від 21.12.2010 р. по справі № Б-39/171-10 та постановою господарського суду Харківської області від 28.07.2010 р. по справі № Б-39/64-10 відкрито провадження у справі про банкрутство відносно ФОП ОСОБА_2 , якими було скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави. Відповідно ще у 2010 році було скасовано іпотеку на нерухоме майно, яке було придбане позивачем у 2017 році. Оскільки власником нерухомого майна на час проведення державної реєстрації був позивач, а ТОВ "ФК "Поліс" для проведення реєстраційної дії надало іпотечний договір де, іпотекодавцем зазначений саме ОСОБА_2 , то відповідно, під час проведення державної реєстрації були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є прямою підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 24 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про реєстрацію іпотеки №29899814 від 17.01.2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45101330 від 18.01.2019 року, що був внесений на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави серія та номер: 861, виданий 30.05.2016 року, договір іпотеки, серія та номер: 1055, виданий 27.03.2008 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» () прийняте державним реєстратором Михайловою Яною Олександрівною Харківської районної державної адміністрації Харківської області. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про реєстрацію заборони на нерухоме майно №29902959 від 17.01.2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45104816 від 18.01.2019 року, що внесений на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави серія та номер: 861, виданий 30.05.2016 року, договір іпотеки, серія та номер: 1055, виданий 27.03.2008 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» () прийняте державним реєстратором Михайловою Яною Олександрівною Харківської районної державної адміністрації Харківської області.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про реєстрацію права власності №30780846 від 20.03.2019 року на нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (), скасоване відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46049658 від 20.03.2019 року, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи рішення про державну реєстрацію суд першої інстанції виходив з того, що документи, надані ТОВ «ФК «Поліс» державним реєстраторам Михайловій Яні Олександрівні Харківської районної державної адміністрації Харківської області та приватному нотаріусу ХНО Остапенку Євгену Михайловичу не відповідали вимогам чинного законодавства, оскільки для державної реєстрації не було вжито заходів відносно з`ясування всіх наявних суперечностей між заявленими обтяженнями ТОВ «ФК «Поліс» та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно за ОСОБА_1 , а отже, не підлягало реєстрації іпотека, заборона на нерухоме майно та право власності вцілому за ТОВ «ФК «Поліс».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, оскільки суд дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що закон не містить жодних заборон на звернення стягнення на предмет іпотеки, що перебуває у власності іпотекодавця, відмінного від боржника - банкрута за основним зобов`язанням. В даному випадку провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2 в межах справи № Б-39/64-10 не перешкоджало зверненню стягнення на предмет іпотеки, що перебував у власності третьої особи, адже такий предмет іпотеки не перебував у власності банкрута та не міг бути реалізований в межах справи про банкрутство ФОП ОСОБА_2 для подальшого погашення кредиторських вимог ТОВ «ФК «Поліс» як забезпечення вимог кредитора у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Бєлокриницького А.О. зазначив, що з доводами викладеними в апеляційній скарзі категорично не погоджується, вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що оскільки майно вибуло від ПАТ «ВТБ Банк» у процедурі його реалізації у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2 в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяження , зважаючи на те, що у визнанні публічних торгів (аукціону) з відчуження спірного майна недійсними ВСУ відмовлено, то відсутні правові підстави для визнання за ТОВ «ФК «Поліс» прав іпотекодержателя та заставодержателя щодо зазначеного нерухомого майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Мухітдінова Р.Д. зазначив, що при винесені реєстраторами оскаржуваних рішень було порушено встановлений чинним законодавством порядок реєстрації іпотеки та заборони на нерухоме майно а також звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття останнього у власність. В процесі розгляду даної справи був встановлений факт наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, та факт відсутності підстав для реєстрації іпотеки , заборони на нерухоме майно та права власності за ТОВ «ФК «Поліс». Державний реєстратор повинен був прийняти рішення про відмову у державній реєстрації прав ТОВ «ФК «Поліс».

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, оскільки ухвалене с порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що згідно вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування.

У справі встановлено наступні обставини.

27.03.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір іпотеки на нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2010 році щодо ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця було порушено справу №Б-39/171-10 про банкрутство.

Постановою господарського суду Харківської області від 21.12.2010 р. ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру по справі № Б-39/171-10. Скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави, крім того:

- знято заборону накладену на нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху по АДРЕСА_1 , яка була накладена на підставі договору іпотеки у ВТБ Банка на підставі договору іпотеки № 15.18-00/08Д/01 від 27.03.2008 року.

- скасовано обтяження нежитлових приміщень 1-го поверху по АДРЕСА_1 зареєстроване в реєстрі іпотек № 6886313 від 27.03.2008 року.

Боржник ФОП ОСОБА_2 , мав у власності нерухоме майно, в тому числі нежитлове приміщення першого поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м, в літері «А-4» що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало на підставі рішення Київського районного суду по справі № 2-64443/07/01 від 28.12.2007 р., оціночною вартістю 578400,00 грн., яке знаходилось під заставою ВАТ "ВТБ Банк" згідно договору іпотеки № 15.18-00/08Д|01 від 27 березня 2008 р.

24.01.2011 року в рамках справи №Б-39/171-10 було проведено цільовий аукціон з продажу майна Банкрута.

За результатами проведеного Аукціону від 24.01.2011 року, було укладено договір купівлі продажу нежитлових приміщень від 04.02.2011року, 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , між продавцем: ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражним керуючим Ніколаєнко М. О. та покупцем: ОСОБА_3 . Даним договором купівлі продажу було гарантовано, відсутність арештів, обтяжень та заборон на дане нерухоме майно.

Вище вказане нерухоме майно було неодноразово відчужене та останнім власником 28.09.2017 року став ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченим ПН ХМНО Коссе Л.М. зареєстрований в реєстрі за №1855.

24.02.2011 року постановою апеляційної інстанції по справі №Б-39/171-10 скасовано постанову суду першої інстанції про визнання Боржника банкрутом від 21.12.2010 року.

07.06.2011 року постановою касаційної інстанції по справі №Б-39/171-10 скасовано постанову апеляційної інстанції від 24.02.2011 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Після нового розгляду в апеляційній інстанції була прийнята Постанова суду апеляційної інстанції від 08.09.2011 року по справі №Б-39/171-10, якою скасовано постанову суду першої інстанції про визнання Боржника банкрутом від 21.12.2010 року по справі №Б-39/171-10.

Дана постанова апеляційної інстанції переглядалася в касаційній інстанції в результаті чого Постановою суду касаційної інстанції від 13.12.2011 року по справі №Б-39/171-10 залишено в силі постанову апеляційної інстанції від 08.09.2011 року.

Провадження по справі №Б-39/171-10 про банкрутство ФОП ОСОБА_2 , в межах якого було проведено Аукціон від 24.01.2011 року - припинено. Ще до постановлення ухвали про визнання ФОП ОСОБА_2 банкрутом у справі № 39-171/10 від 21.12.2010 року ухвалою господарського суду Харківської області від 07.06.2010 року за заявою боржника ФОП ОСОБА_2 порушено провадження у справі про банкрутство по справі № Б-39/64-10.

Постановою господарського суду Харківської області від 28.07.2010 р. ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру по справі № Б-39/64-10. У мотивувальній частині постанови суду визначено перелік майна стосовно якого було скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави. Спірні нежитлові приміщення входять до цього переліку.

Вказана постанова суду є чинною на теперішній час.

В межах справи № Б-39/64-10 ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до ліквідатора боржника та до господарського суду Харківської області з заявами про визнання кредиторських вимог до ФОП ОСОБА_2 , ліквідатором боржника було визнано та включено до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ «ВТБ Банк».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.04.2016 року по справі № Б-39/64-10 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" про заміну сторони на правонаступника було задоволено, кредитора ФОП Колядинського А. О. - Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" було замінено на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (01004, м. Київ, вул. Шовковична, буд. 42-44, оф. 13-В, ).

18.04.2016 р. до суду від ліквідатора надійшла скарга на дії учасників ліквідаційної процедури, в якій ліквідатор просив: визнати дії колишнього ліквідатора ФОП ОСОБА_2 та інших учасників ліквідаційної процедури щодо продажу майна неправомірними; визнати недійсними результати відкритих торгів з продажу майна банкрута; визнати недійсними протоколи відкритих торгів від 24.01.2011 р.; визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів від 24.01.2011 р.; застосувати до сторін зазначених договорів купівлі-продажу правові наслідки недійсності правочинів згідно зі ст. 216 ЦК України.

09.12.2016 р. до суду від ліквідатора надійшла заява про зміну предмету скарги на дії учасників ліквідаційної процедури (яка за своєю суттю є уточненням до скарги), в якій ліквідатор просив: визнати дії колишнього ліквідатора ФОП ОСОБА_2 та інших учасників ліквідаційної процедури з продажу майна банкрута, в тому числі щодо проведення та підготовки відкритих торгів, неправомірними; визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011 р., який проводився Товарною біржею "Правопорядок" з продажу майна банкрута ФОП ОСОБА_2 (в тому числі нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4", загальною площею 120,5 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ), оформлених протоколами відкритих торгів від 24.01.2011 р.; визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів від 24.01.2011 р.; застосувати до сторін зазначених договорів купівлі-продажу правові наслідки недійсності правочинів згідно зі ст. 216 ЦК України.

Під час розгляду скарги в господарському суді Харківської області 31.01.19 р. ліквідатор уточнив вимоги по своїй скарзі шляхом надання доповнення до неї, в яких просив суд:

- визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011 р., який проводився Товарною біржею "Правопорядок", з продажу майна ФОП ОСОБА_2 , в тому числі, нежитлових приміщень 1-го поверху № 2-1-:-2-3, в літ. "А-4", загальною площею 120,5 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , оформлених протоколами відкритих торгів від 24.01.2011 р.;

- визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 р

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2019 року по справі № Б-39/64-10, було відмовлено ліквідатору в задоволенні скарги (вх. № 12936 від 18.04.2016 р.,) з урахуванням уточнень (вх. № 42217 від 09.12.2016 р.) та доповнень (вх. № 2311 від 28.01.2019 р.).

Вище зазначена ухвала господарського суду Харківської області від 05.02.2019 року по справі № Б-39/64-10 була оскаржена в суді апеляційної та касаційної інстанції однак, дані скарги були залишені без задоволення, а ухвала господарського суду Харківської області від 05.02.2019 року по справі № Б-39/64-10 залишена без змін.

12.07.2017 року в межах справи № Б-39/64-10 ліквідатором ФОП ОСОБА_2 була подана заява про витребування майна з чужого незаконного володіння, в тому числі нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-3, загальною площею 120,5 кв.м в літ. "А-4", розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.02.2020 року по справі № Б-39/64-10 у задоволенні заяви ліквідатора боржника (вх. 22585/17 від 12.07.2017) про витребування майна з чужого незаконного володіння та про накладення заборони вчинення реєстраційних дій з урахуванням уточнень було відмовлено.

17.01.2019 року ТОВ «ФК «Поліс» через державного реєстратора Михайлову Я.О. Харківської районної державної адміністрації Харківської області, зареєструвало іпотеку на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави серія та номер: 861, виданий 30.05.2016 року, договір іпотеки, серія та номер: 1055, виданий 27.03.2008 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45101330, а також було зареєстровано заборону на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 45104816.

20.03.2019 року, ТОВ «ФК «Поліс» через приватного нотаріуса ХНО Остапенко Є.М. на підставі вище зазначеного договору іпотеки зареєструвало право власності на вищевказане нерухоме майно за ТОВ «ФК «Поліс», відповідно до договору відступлення права вимоги за договором іпотеки та застави.

Дані фактичні обставини були підтверджені інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №196464337.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 15 травня 2020 року від Департаменту реєстрації ХМР 28.05.2020 року надійшла копія реєстраційної справи 01 та електронні копії документів, що не надходили на зберігання з реєстраційної справи 01.

Судова колегія ухвалюючи нове рішення, зазначає про таке.

Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Зазначене свідчить, що припинення іпотеки буде порушувати права іпотекодержателя.

Для припинення державної реєстрації іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, повинна припинитися іпотека.

Підставами припинення іпотеки згідно статті 17 Закону України «Про іпотеку» є: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи іпотека щодо нерухомого майна не припинялась з жодної із зазначених підстав. Після продажу нерухомого майна в рамках порушеної справи про банкрутство №Б39/171-10 дане майно неодноразово відчужувалося та змінювало власників. 28.09.2017 року власником нерухомого майна став позивач.

Стаття 23 Закону України «Про іпотеку» регулює випадки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи.

Так, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, що передбачено ст.23 Закону України «Про іпотеку».

Іпотека за Іпотечним договором була дійсною для всіх набувачів права власності на предмет іпотеки, які набули таке право власності після продажу Предмета іпотеки в рамках справи №?Б-39/171-10, і є дійсною для позивача.

Заначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.04.2018

року у справі № 922/1378/17.

Згідно з абз. 4 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі за текстом Закон про реєстрацію) державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абз. 1-3 ч. 5 ст. 3 Закону про реєстрацію, крім випадку, передбаченого абз. 5 ч. 5 ст. 3 Закону про реєстрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону про реєстрацію державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Єдиним передбаченим чинним законодавством України способом внести записи про реєстрацію іпотеки і заборони щодо предмету іпотеки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а фактично поновити записи про реєстрацію іпотеки і заборони, які було безпідставно вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек) є звернення іпотекодержателя (ТОВ «ФК «Поліс») до державного реєстратора з відповідними заявами.

У відповідності до п. 52 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, передбачено перенесення записів та відомостей, зареєстрованих у відповідних реєстрах до 01.01.2013 року, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ТОВ «ФК «Поліс» звернулося до державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлової Я.О. з відповідними заявами про реєстрацію іпотеки та заборони щодо Нерухомого майна, за результатами розгляду яких державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайловою Я.О. у відповідності до вимог чинного законодавства України було прийнято відповідні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію іпотеки та обтяження з зазначенням відомостей про їх реєстрацію до 01.01.2013 року (номер запису про іпотеку 29899814 від 17.01.2019 року; номер запису про обтяження 29902959 від 17.01.2019 року).

Що стосується звернення ТОВ «ФК «Поліс» стягнення на предмет іпотеки, то судовим розглядом встановлено, що ТОВ «ФК «Поліс» дізнавшись, що предмет іпотеки належить позивачу надіслало останньому та ОСОБА_2 вимогу про усунення порушення №2.29 від 21.01.2019 року, яку було отримано позивачем та ОСОБА_2 06.02.2019 року.

Проте ані ОСОБА_2 , ані позивачем не було виконано Вимогу товариства у тридцятиденний строк з моменту її отримання, у зв`язку з чим 20.03.2019 року ТОВ «ФК «Поліс» як іпотекодержателем на підставі іпотечного застереження в Іпотечному договорі та в порядку ст. 37 Закону про іпотеку було звернуто стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття ТОВ «ФК «Поліс» права власності на Предмет іпотеки, як це прямо передбачено п. 5.1 Іпотечного договору.

Реєстрацію права власності на предмет іпотеки було здійснено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. (надалі за текстом Державний реєстратор) у відповідності до Закону про реєстрацію та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем ТОВ «ФК «Поліс» Державним реєстратором було здійснено за результатами перевірки поданих ТОВ «ФК «Поліс» документів.

Державним реєстратором у відповідності до вимог Закону про державну реєстрацію та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було перевірено, виготовлено електронні копії шляхом сканування та розміщено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і інші подані ТОВ «ФК «Поліс» документи.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Поліс» була проведена Державним реєстратором на законних підставах, з дотриманням усіх вимог Закону про державну реєстрацію та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Висновки суду що задоволення вимог ТОВ «ФК «Поліс» повинно відбуватися виключно у межах справи про банкрутство ФОП ОСОБА_2 №Б-39/64-10, а не шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений Законом про іпотеку, колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

За змістом статті 11 Закону про іпотеку іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Укладаючи договір іпотеки (або набувши статусу іпотекодавця в силу закону), іпотекодавець бере на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета іпотеки), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із ЄДРЮО та ФОП. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним іпотекодавцем саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов`язок іпотекодавця з несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки та договору поруки, які укладені для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Вищевказана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 16.01.2019 року по справі №317/2085/15-ц.

ОСОБА_2 є боржником Товариства за основним зобов`язанням. До моменту вибуття Нерухомого майна з власності ОСОБА_2 він був боржником за основним зобов`язанням та іпотекодавцем в одній особі. Однак після переходу права власності на нерухоме майно до інших осіб, за умови збереження статусу даного майна, як предмета іпотеки, дійсний власник нерухомого майна набуває статусу іпотекодавця-майнового поручителя.

Тобто з моменту вибуття Нерухомого майна з власності банкрута-ФОП ОСОБА_2 та набуття права власності на дане майно іншою особою припинили дію будь-які обмеження, вжиті у процедурі банкрутства щодо цього майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону «Про банкрутство» (станом на дату внесення оскаржуваних Позивачем записів до реєстру процедура банкрутства ФОП, зокрема і процедура банкрутства ФОП ОСОБА_2 , регулювалася Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції до 18.01.2013 року) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону «Про банкрутство» усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

З аналізу наведених норм слідує, що обмеження, встановлені Законом про банкрутство, діють лише стосовно того майна, яке перебуває у власності боржника (банкрута).

Закон про банкрутство не містить жодних обмежень на звернення стягнення на майно, яке перебуває у власності третіх осіб та слугує забезпеченням виконання основним боржником (банкрутом) його грошових зобов`язань.

У даному випадку в межах провадження у справі № №Б39/64-10 про банкрутство ФОП ОСОБА_2 неможливе звернення стягнення на предмет іпотеки, що перебуває у власності третьої особи ОСОБА_1 , адже такий предмет іпотеки не є власністю банкрута та не може бути реалізоване в межах справи про банкрутство ФОП ОСОБА_2 для подальшого погашення кредиторських вимог ТОВ «ФК «Поліс».

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 20.03.2017 року у справі № 918/169/16.

Тому доводи позивача, що іпотечне майно було включено до переліку у справі про банкрутство і це дає право відповідачу звернути стягнення на предмет іпотеки в процедурі справи про банкрутство, судова колегія відхиляє.

Що стосується висновку суду щодо суперечностей між заявленими та зареєстрованими правами, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що запис в Державному реєстрі прав про право власності за особою, відмінною від первісного іпотекодавця, не може вважатися суперечністю між заявленими та зареєстрованими правами, яка є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав на підставі п. 5 ч. 1 ст. 24 "Закону про реєстрацію".

Відносно доводів позивача та висновків суду, що реєстрація неможлива була на час дії постанови суду про скасування обтяжень, судова колегія зазначає про те, що скасованими слід вважати ті обмеження, які були накладені до постановлення судом рішення про скасування арештів та інших обтяжень в рамках справи про банкрутство і ніяким чином не виключають можливість реєстрації обтяжень у майбктньому.

При цьому, слід враховувати ту обставину, що майно на яке було зареєстроване обтяження та право власності за відповідачем не належало на праві власності боржнику - банкруту ФОП ОСОБА_2 .

Особисто нового власника майна - позивача ОСОБА_1 , справа про банкрутство взагалі не стосується.

Судовим розглядом встановлено, що ліквідатор вживав заходи щодо повернення іпотечного майна до ліквідаційної маси, але йому було відмовлено, тому доводи позивача і висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи про можливість звернути стягнення на предмет іпотеки в рамках справи про банкрутство та неможливість реєстрації обтяження та права власності за відповідачем.

Також встановлено, що рішення господарського суду за яким відбувся продаж іпотечного майна з аукціону скасоване і не може мати правових наслідків.

Боржник ФОП ОСОБА_2 двічі звертався до господарського суду з позовом про визнання його банкрутом. Незважаючи на наявність постанови про банкрутство ОСОБА_2 від 28.07.2010 року було порушено справу ще і 21.12.2010 року, що свідчить про недобросовісне користування ОСОБА_2 своїми процесуальними правами, оскільки йому достовірно було відомо про договір іпотеки і що іпотечне майно було реалізоване не на користь іпотекодержателя, який був залучений 21.04.2016 року кредитором у справі № Б39/64-10, тоді як аукціон з продажу предмету іпотеки відбувся в рамках пізніше порушеної справи № Б39/171-10.

З урахування викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, судові витрати покладаються на позивача в сумі 3783,60 грн. сплачених відповідачем за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 24 червня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович, державний реєстратор Харківської районної державної адміністрації Харківської області Михайлова Яна Олександрівна, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору : Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" (Код ) 3783 (три тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок в рахунок відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 5 жовтня 2020 року