ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4431/20 Справа № 216/3986/19 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/3986/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Публічне акціонерне товариство «БАНК КАМБІО», Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальов Сергій Вадимович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» (надалі ПАТ «БАНК КАМБІО»), Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В., третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності, скасування рішень державного реєстратора та скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 05.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. за реєстровим номером 1144, став власником квартири (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дарувальником та попереднім власником цієї квартири є ОСОБА_2 .

22.04.2019 року, при реалізації ним наміру щодо відчуження цього майна та перевірці документів для укладення договору купівлі-продажу, нотаріус повідомив йому про неможливість його укладення в зв`язку з тим, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він не є власником майна.

24.04.2019 року ОСОБА_1 отримано Витяг з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого 30.03.2018 року о 10:38:58 державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46227595, на підставі якого було скасовано реєстраційну дію іпотеки, а саме записи про: припинення іпотеки від 06.03.2014 та від 12.09.2014 року, а також скасовано реєстраційну дію обтяження записів про припинення дії обтяження від 06.03.2014 року та 12.09.2014 року на об`єкт нерухомого майна квартиру (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, 30.03.2018 року об 11:23:01 державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46228050, на підставі якого було припинено право власності позивача та одночасно зареєстровано за ПАТ «БАНК КАМБІО» право власності на належний позивачу об`єкт нерухомого майна квартиру (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для припинення права власності ОСОБА_1 та виникнення права власності у ПАТ «БАНК КАМБІО» та внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором вказано: рекомендований лист про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, видавник: ПАТ «БАНК КАМБІО»; Повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності, серія та номер: 22/1702, виданий 21.09.2018; видавник: ПАТ «БАНК КАМБІО»; Договір іпотеки, серія та номер: 379, виданий 06.03.2014; видавник: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Чорна О.С.

В той же час, позивач звертає увагу на той факт, що укладений ним договір дарування від 05.11.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. за реєстровим номером 1144, станом на 13.05.2019 року, не розривався/не припинявся, не визнавався судом недійсним та не був предметом будь-яких судових спорів. Більше того, позивач стверджує, що не мав жодних взаємовідносин з ПАТ «БАНК КАМБІО» з приводу вказаного нерухомого майна, а тому, на його думку, у державного реєстратора Ковальова С.В. були відсутні будь-які законні підстави для припинення запису про його право власності та проведення в подальшому державної реєстрації права власності на належний йому об`єкт нерухомого майна за ПАТ «БАНК КАМБІО».

Окремо ОСОБА_1 зазначає, що в поданих ПАТ «БАНК КАМБІО» документах для проведення державної реєстрації права власності, зокрема, у договорі іпотеки, власником нерухомого майна зазначено ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , тобто мала місце явна невідповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містилися у поданих ПАТ «БАНК КАМБІО» документах, суперечність між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Однак, в даному випадку, без наявності рішень суду, державним реєстратором Ковальовим С.В. вчинені реєстраційні дії щодо скасування (припинення) діючого запису про право власності позивача в Державному реєстрі та проведено державну реєстрації переходу права власності від нього до ПАТ «БАНК КАМБІО», не зважаючи на наявність в Державному реєстрі відомостей стосовно того, що власником нерухомого майна є позивач, а не ОСОБА_2 (Іпотекодавець).

Також, державним реєстратором 30.03.2019 року, без наявності будь-яких судових рішень, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46227595, на підставі якого скасовано реєстраційну дію іпотеки, а саме скасовано запис про: припинення іпотеки від 06.03.2014 та 12.09.2014 року, а також скасовано реєстраційну дію обтяження, а саме скасовано запис про припинення дії обтяження від 06.03.2014 та 12.09.2014 року на належний позивачу об`єкт нерухомого майна, що, на думку ОСОБА_1 є грубим порушенням його права власності та є підставою для скасування відповідних рішень.

Окрім того, позивач вважає, що ПАТ «БАНК КАМБІО» не мало права вимоги до ОСОБА_2 , оскільки договір іпотеки №379 від 06.03.2014 року було спочатку змінено, а потім розірвано за згодою сторін, про що в Державному реєстрі містилися відповідні записи від 06.03.2014 року та 12.09.2014 року, а державний реєстратор Ковальов С.В., приймаючи рішення про державну реєстрацію прав, зобов`язаний був перевірити іпотечний договір на предмет його чинності (на іпотечному договорі містилася інформація про його розірвання), наявності зареєстрованих в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, заборон та даних про припинення іпотеки.

Отже, ОСОБА_1 вважає, що оскільки він є добросовісним, належним та законним набувачем права власності на вказане нерухоме майно, а ПАТ «БАНК КАМБІО» безпідставно та необґрунтовано оспорює та не визнає його право власності на даний об`єкт, є достатні законні підстави для визнання судом за ним, добросовісним набувачем на підставі правочину, права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: визнати за ним право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також, позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери 46228050 та 46227595 від 30.03.2019 року, прийняті державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.В. Окрім того, ОСОБА_1 просить скасувати записи від 30.03.2019 року: про реєстрацію переходу права власності, припинення права власності та державну реєстрацію права власності за ПАТ «БАНК КАМБІО» на вказану квартиру; про скасування реєстраційної дії іпотеки, припинення дії іпотеки від 06.03.2014 та 12.09.2014 року; про скасування реєстраційної дії обтяження, припинення дії обтяження від 06.03.2014 та 12.09.2014 року.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК КАМБІО», Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В., третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності, скасування рішень державного реєстратора та скасування записів про державну реєстрацію права власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46228050 від 30.03.2019, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №30950425 від 30.03.2019 про припинення права власності ОСОБА_1 на майно та внесено запис перехід права власності до ПАТ «БАНК КАМБІО» (об`єкт нерухомого майна квартира (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Скасовано запис №30950425 від 30.03.2019 про припинення права власності, реєстрацію переходу права власності та державну реєстрацію права власності за ПАТ «БАНК КАМБІО» на об`єкти нерухомого майна: квартиру (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснений державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46227595 від 30.03.2019, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна внесено записи від 30.03.2019 про скасування реєстраційної дії іпотеки, а саме записи про: припинення іпотеки від 06.03.2014 та від 12.09.2014 року, а також скасовано реєстраційну дію обтяження записів про припинення дії обтяження від 06.03.2014 року та 12.09.2014 року (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Скасовано запис від 30.03.2019 про скасування реєстраційної дії іпотеки: припинення іпотеки від 06.03.2014, здійснений державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради ОСОБА_3 (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Скасовано запис від 30.03.2019 про скасування реєстраційної дії іпотеки: припинення іпотеки від 12.09.2014, здійснений державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради ОСОБА_3 (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Скасовано запис від 30.03.2019 про скасування реєстраційної дії обтяження: припинення дії обтяження від 06.03.2014 року, здійснений державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради ОСОБА_3 (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Скасовано запис від 30.03.2019 про скасування реєстраційної дії обтяження: припинення дії обтяження від 12.09.2014 року, здійснений державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради ОСОБА_3 (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Стягнуто з ПАТ «БАНК КАМБІО» та державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, з кожного окремо в рівних частках, на користь ОСОБА_1 по 4 189 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «БАНК КАМБІО», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постановою Правління Національного Банку України (надалі НБУ) від 18.08.2014 року № 510/БТ було прийнято рішення про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «БАНК КАМБІО», шляхом призначення куратора. 25.09.2014 року Постановою правління НБУ № 603/БТ ПАТ «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії проблемних. Постановою правління НБУ від 04.12.2014 року № 782 ПАТ «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії неплатоспроможних та наступного дня запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК КАМБІО».

У подальшому, відповідно до постанови Правління НБУ від 27.02.2015 року №144, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО». На виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою банку було створено комісію для проведення перевірки щодо підготовки, аналізу та узагальнення аналітичної інформації щодо правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, які можуть містити ознаки нікчемності.

За результатами проведеної перевірки щодо підготовки, аналізу та узагальнення аналітичної інформації щодо правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, які можуть містити ознаки нікчемності, було складено акт комісії з перевірки правочинів, який 18.07.2018 року затверджений наказом №109 та відповідно до якого виявлено ознаки нікчемності у ряді правочинів, які укладались протягом року до моменту введення тимчасової адміністрації банку, зокрема, у договорі щодо розірвання договору іпотеки №14/04-2013-07 від 06 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрованого за №379, іпотекодавець фізична особа ОСОБА_2 . Відповідач ПАТ «БАНК КАМБІО», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зауважує на тому, що в силу вимог чинного законодавства нікчемний правочин це правочин, недійсність якого встановлена законом та для визнання його недійсним рішення суду не потрібне, що узгоджується із висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 911/924/16, Постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 910/4123/16, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 910/10371/16, Постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі № 910/10369/16, Постанові Верховного Суду від 14.03.2017 року у справі № 910/10365/16.

Водночас, статтею 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачена можливість Фонду безпосередньо або уповноваженої особи Фонду у разі делегування їй повноважень, повідомляти сторони за договорами, зазначених у ч.2 ст.38 даного Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а тому Фонд та уповноважена особа має право застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів, у зв`язку з чим суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ботвінко О.А., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ботвінка О.А., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.03.2014 між ПАТ «БАНК КАМБІО» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавець, третя особа у справі) укладено іпотечний договір №14/04-2013-07 (надалі - Іпотечний договір), за умовами пункту 1.1 якого третя особа, як Іпотекодавець, передає банку, як Іпотекодержателю, в іпотеку нерухоме майно: квартиру (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Характеристики предмета іпотеки: 4-кімнатна квартира на 1 поверсі 5 поверхового житлового будинку, загальною площею 82,65 кв.м., житловою площею 53,0 кв.м. Відповідно до пункту 1.2 Іпотечного договору загальна вартість предмета іпотеки становить 598 085,00 (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок. Іпотека відповідно до цього Договору забезпечує повне виконання грошових зобов`язань Іпотекодавця, що випливають та/або виникають у майбутньому з Кредитного Договору №14/04-2013 від 25.04.2013 року укладеного між ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1» та ПАТ «Банк Камбіо», лімітом кредитування 710 000 євро зі строком повернення 23.01.2015 року (п.2.1 Іпотечного договору №14/04-2013-07 від 06.03.2014).

28.08.2014 року між ПАТ «БАНК КАМБІО», ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1» та Поручителем (фізична особа ОСОБА_4 , податковий номер НОМЕР_1 ) укладено Договір поруки №14/04-2013-7, відповідно до якого, Поручитель поручається перед ПАТ «БАНК КАМБІО» за виконання обов`язків Боржника (ТОВ «АГРО ПІВЕДНЬ-1) перед Кредитором за Кредитним договором №14/04-2013 від 25.04.2013, укладеним між Кредитором та Боржником. У разі порушення Боржником зобов`язань, забезпечених цим Договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату кредитну, процентів за його користування, неустойки, відшкодування збитків, комісії тощо.

11.09.2014 року, згідно Договору поруки №14/04-2013-7 від 28.08.2014 року. ОСОБА_4 , як поручитель, погасила в повному обсязі прострочену ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1» заборгованість (тіло кредиту та проценти) за кредитним договором №14/04-2013 від 25.04.2013 року у розмірі 710 000 євро (тіло кредиту), що становило еквівалент 11 864 387,54 грн., та процентів 77 847,43 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками, що є у матеріалах справи.

У зв`язку з повним погашенням основного зобов`язання за кредитним Договором №14/04-2013 від 25.04.2013 року, Іпотечний договір №14/04-2013-07 від 06.03.2014 року було припинено на підставі п.9.2. у зв`язку з повним виконанням вимог Іпотекодержателя за Кредитним договором, про що 12.09.2014 року було внесено відповідні відомості до Державного реєстру.

На підставі договору дарування від 05.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. за реєстровим номером 1144, позивач по справі ОСОБА_1 став власником квартири (об`єкт житлової нерухомості), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дарувальником та попереднім власником цього нерухомого майна є ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 , вважаючи себе власником житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вказував на те, що вказаний об`єкт нерухомості вибув з його володіння, як власника, поза його волею, внаслідок чого державним реєстратором були вчинені дії щодо державної реєстрації припинення права власності позивача та виникнення права власності у відповідача ПАТ «БАНК КАМБІО».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, укладений між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Договір дарування від 05.11.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. за реєстровим номером 1144, не розривався та не припинявся, не визнавався судом недійсним та не був предметом будь-яких судових спорів, позивач не мав жодних взаємовідносин з ПАТ «БАНК КАМБІО» з приводу належного йому на праві власності житлового приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому у державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича були відсутні будь-які законні підстави для скасування запису про належне позивачеві право власності та проведення в подальшому державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за ПАТ «БАНК КАМБІО», і, припинивши право власності позивача та провівши державну реєстрації права за ПАТ «БАНК КАМБІО» на належне позивачу нерухоме майно, останній грубо порушив ст.19 Конституції України, ч.З ст.10, ч.5 ст.12, ч.І, 2 ст.24 Закону України «Про у реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що є підставою скасування відповідних рішень державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича і скасування здійснених ним записів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Окрім того, відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток історії та культури; 6) викупу земельної ділянки у зв`язку із суспільною необхідністю; 7) викупу нерухомого майна у зв`язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до ч. 2. ст. 346 ЦК України, право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, позивач 05 листопада 2011 року, відповідно до договору дарування, набув право власності на житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний об`єкт нерухомості у той же день було зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що позивачем правомірно, відповідно до закону, набуто право власності на спірний об`єкт нерухомості.

Вказане житлове приміщення, в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору №14/04-2013 від 25.04.2013 року, укладеного між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1», перебувало в іпотеці відповідно до договору іпотеки №14/04-2013-07 від 06 березня 2014 року, укладеного між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ОСОБА_2

11 вересня 2014 року ОСОБА_5 , як поручителем, було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором №14/04-2013 від 25.04.2013 року, у розмірі 710 000 євро (тіло кредиту), що становило еквівалент 11 864 387,54 грн., та процентів 77 847,43 грн.

12 вересня 2014 року, у зв`язку з повним погашенням кредитних зобов`язань за кредитним договором вказаний договоір іпотеки було припинено, про що було внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим права ПАТ «БАНК КАМБІО», як іпотекодержателя, на вказаний об`єкт нерухомості було припинено.

Отже, право вимоги ПАТ «БАНК КАМБІО», як кредитора за Кредитним договором, було припинено у зв`язку з повним виконанням зобов`язання поручителем та боржником, так і за іпотечним договором у зв`язку з виконанням зобов`язання, забезпеченого іпотекою відповідно до приписів Цивільного Кодексу України.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У відповідності до ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

У свою чергу приписами ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Отже, з аналізу чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини слідує, що Фонд, або його уповноважена особа, наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.07.2018 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ № 109, згідно якого затверджено акт комісії з перевірки правочинів на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, відповідно до якого виявлено ознаки нікчемності у ряді правочинів, які укладались протягом року до моменту введення тимчасової адміністрації банку, зокрема, щодо припинення договору іпотеки №14/04-2013-07 від 06 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрованого за №379, іпотекодавець фізична особа ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей, які містяться у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Фондом самостійно застосовано наслідки нікчемності правочину, припинено право власності позивача на спірний об`єкт нерухомого майна та набуто право власності відповідача на вказаний об`єкт нерухомості на підставі рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень ДП УкрПошта та опису вкладення до цінного листа; договору іпотеки №14/04-2013-07 від 06 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрованого за №379.

При цьому, матеріали справи не містять передбачених чинним законодавством підстав для припинення права власності у ОСОБА_1 на житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та підстав для набуття права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ПАТ «БАНК КАМБІО», оскільки можливість Фонду чи його уповноваженої особи вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів жодним чином не тотожне самостійному застосуванню таких наслідків, оскільки в силу вимог чинного законодавства, отримавши повідомлення Фонду про нікчемність правочину, контрагент зобов`язаний повернути належне банку майно самостійно, а у разі невиконання останнім такого обов`язку, банк може звернутись до суду із вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, під час розгляду якої судом буде здійснено оцінку щодо наявності чи відсутності підстав для нікчемності правочину та прийнято відповідне рішення щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 910/12294/16.

Так, згідно правової позиції викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 910/12294/16, наказ про віднесення правочинів до нікчемних є результатом внутрішньої перевірки правочинів Банку, забезпеченої уповноваженою особою Фонду, і внутрішнім документом Банку, обов`язковим для виконання працівниками, та не породжує обов`язків у контрагентів Банку, оскільки обов`язок повернути майно (кошти) виникає у контрагентів не на підставі наказу про виявлення нікчемних правочинів, а в силу закону, частини другої статті 215 ЦК України. Таке майно (кошти) може бути повернуто або добровільно, або у примусовому порядку на підставі судового рішення.

Щоб застосувати наслідки нікчемного правочину, Банк, як сторона такого правочину, повинен звернутися з відповідним позовом до суду. Вказане свідчить про відсутність у Фонду та його уповноваженої особи повноважень відносно контрагентів Банку у правочинах, віднесених у наказі, підписаному уповноваженою особою Фонду, до нікчемних.

Аналогічна позиція міститься також у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року по справі від 96/3156/17, згідно якої суд вказав, що за результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 цього Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, викладено позицію, відповідно до якої, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки, штучно збільшена сума гарантованих державною виплат, то ст. 38 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

При цьому, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону, що регламентовано частиною другою статті 215 ЦК України та частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину.»

Отже, для застосування наслідків нікчемності правочинів, які Банк вважав недійсними в силу вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Банк мав звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України, і лише за наявності рішення суду можна було б застосовувати будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що в силу вимог чинного законодавства нікчемний правочин це правочин, недійсність якого встановлена законом та для визнання його недійсним рішення суду не потрібне, що узгоджується із висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 911/924/16, Постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 910/4123/16, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 910/10371/16, Постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі № 910/10369/16, Постанові Верховного Суду від 14.03.2017 року у справі № 910/10365/16, оскільки, згідно з положеннями статей 37, 38 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд, або його уповноважена особа, наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Натомість, відповідачем відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано доказів наявності судового рішення, яке набрало законної сили про застосування наслідків нікчемності по договору іпотеки №14/04-2013-07 від 06 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрованого за №379, а також правочину щодо припинення цього договору.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна вибув з володіння позивача, як власника, не з його волі та за відсутності правових підстав.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, -залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: