Справа № 276/1182/15-ц
Провадження по справі 6/276/6/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року смт. Хорошів

Володарсько Волинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Збаражського А.М.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні вприміщенні Володарсько Волинського районного суду заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року по справі №276/1182/15-ц, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Володарсько Волинського районного суду Житомирської області з заявою про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року по справі №276/1182/15-цна 12 місяців з встановленням йому щомісячного платежу в розмірі 7118,76 грн.

Заяву мотивує тим, що єдиним його доходом є пенсія, та йому на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , при зверненні стягнення на яку він залишиться без житла.

Заявник у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву, в якій просить призупинити провадження у справі, так як ним з виконавчою службою досягнуто домовленість на розстрочення боргів, за якою виконавча служба стягує з пенсії заявника 20% розміру пенсії.

Стягувач ОСОБА_2 та представник Хорошівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду повинно бути відмовлено з наступних підстав.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року по справі №276/1182/15-ц рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2017 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів скасовано і ухвалено нове рішення. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 83667 грн. 37 коп. коштів, сплачених за кредитними договорами № Z14-2/006-4/39550 від 15 вересня 2005 року і № 014/7201/82/127614 від 10 січня 2008 року та 1757 грн. 71 коп. судових витрат.

Постановою старшого державного виконавця Хорошівського районного відділу ДВС ГТУЮ в Житомирській області від 09.11.2018 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду. Постановами старшого державного виконавця від 26.03.2019 та від 01.04.2019 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та відповідно

до ст.ст. 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» звернуто стягнення на пенсію боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Європейський суд з прав людини у відповідних рішеннях наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року; рішення у справі «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року).

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може розстрочити виконання рішення.

Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Виходячи із вимог даної норми, розстрочення виконання судового рішення може бути застосоване судом лише у виключних випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тягар доведення наявності беззаперечних підстав для застосування розстрочення виконання рішення суду лежить саме на особі, яка просить застосувати таку відстрочку.

Надана ж ОСОБА_1 копія пенсійного посвідчення та копія довідки Управління ПФУ Хорошівське об`єднане управління ПФУ від 10.04.2019 за №820 про отримання заявником пенсії не є належним доказом, що підтверджує факт наявності тяжкої хвороби відповідача, яка ускладнює виконання рішення або робить його неможливим та лише підтверджує факт отримання ним пенсії в зазначеному розмірі.

Таким чином, заявником ОСОБА_1 не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин та не надано доказів, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, і про необхідність розстрочення такого. Складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Крім того, заявником подано до суду заяву, з якої вбачається, що ним з виконавчою службою вже досягнуто домовленість на розстрочення боргів, за якою виконавча служба стягує з пенсії заявника 20% розміру пенсії, що відповідає вимогам ст.ст. 68-70 Закону України «Про виконавче провадження». З цих підстав заявник просив зупинити провадження в справі.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність обставин, які б свідчили про необхідність розстрочення виконання рішення суду, та підтвердження їх належними і достатніми доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 354, 435 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 05 грудня 2017 року по справі №276/1182/15-ц на 12 місяців - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що відмова у задоволенні заяви про розстрочку виконання судового рішення не позбавляє заявника повторно звернутись до суду

Суддя А.М. Збаражський