Ухвала

20 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 463/602/18

провадження № 61-5512св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Cімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер»,

третя особа - головний лікар комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» Вісьтак Ярослав Володимирович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу касаційну скаргу комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер», за участю третьої особи - головного лікаря комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» Вісьтака Я. В. про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано наказ головного лікаря Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» від 02 січня 2018 року № 4-к «Про звільнення з роботи».

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 та поновлено її на роботі у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер».

Стягнуто з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток на посаді завідувача ІІ-м стаціонарним відділенням за весь час вимушеного прогулу у розмірі 5 983,00 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 5 983,00 грн.

У решті вимог відмовлено.

Стягнуто з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено.

Стягнуто з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 37 720,00 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення завданої моральної шкоди скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі поданій у березні 2019 року до Верховного Суду, Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» просить скасувати рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер», за участю третьої особи - головного лікаря комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» Вісьтака Ярослава Володимировича, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
В. М. Сімоненко