Дата документу 14.09.2020
Справа № 334/6465/19
Провадження № 2/334/1193/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Баруліної Т.Є.,

при секретарі Панасюри Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після смерті його батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 . В той же час за життя батько позивача побудував, але не ввів у експлуатацію за зазначеною адресою житловий будинок площею 122,6 кв.м.

У зв`язку із викладеними обставинами та керуючись приписами статті 376 ЦК України, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок площею 122,6 кв.м.

Позивач та його представник адвокат Кравченко Я.І. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із неможливістю прибуття у судове засідання. У вказаній заяві також визнав позовні вимоги позивача.

Ухвалою суду від 14.05.2020 року відмовлено у прийнятті заяв про визнання позову, поданих відповідачами, як таких, що суперечать вимогам ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та відповідачів - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.01.2019 року (а.с. 16).

Після його смерті відкрилась спадщина, для оформлення якої позивач та відповідачі звернулись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В.

Приватним нотаріусом 02.07.2019 року видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.18)

В подальшому, постановою приватного нотаріуса від 07.08.2019 №800/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документу, що підтверджує право власності померлого на нього. (а.с. 17)

Порядок набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва врегульований статтею 331 ЦК України, за приписами частини другої якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Одночасно частиною 3 статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (абзац перший). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Отже, об`єкт незавершеного будівництва за визначенням частини 3 статті 331 ЦК України за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво).

Поняття ж самочинного будівництва, правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені у статті 376 ЦК України, яка унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Нормативно регламентованим є право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Якщо будівництво об`єкта нерухомого майна здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі статті 1216 ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у пункті 6 постанови № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові роз`яснив: якщо спадкодавець здійснив самочинне будівництво (ч.1 ст.376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Інколи спадкоємці звертаються по визнання права власності на об`єкти нерухомості, які спадкодавець зводив у порядку, встановленому законом, але при житті не встиг закінчити будівництво або належним чином оформити та зареєструвати право власності на об`єкти нерухомості.

Із цього приводу Верховний Суд у вказаній постанові зазначив: якщо будівництво велося згідно із законом, то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 ЦПК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Таким чином, у випадках, коли будівництво об`єктів було здійснено самочинно (тобто в даному випадку без отримання необхідних дозвільних документів), права забудовника на такі об`єкти (які ще не стали нерухомим майном) не переходять до спадкоємців, а відтак у суду відсутні підстави для визнання права

У даній справі позивачем не надано суду доказів того, що будівництво житлового будинку, на який він просить визнати своє право власності, здійснювалось спадкодавцем у відповідності до вимог закону. Так, надані позивачем документи: технічний паспорт на будинок та звіт про проведення технічного обстеження, складені вже на його замовлення, а не спадкодавця.

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.

Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Судом не встановлено жодної обставини, яка б унеможливлювала введення в експлуатацію житлового будинку у встановлений законодавством спосіб вже самим позивачем.

Суд наголошує на тому, що судове рішення не може підміняти собою законодавчо визначену процедуру прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомості уповноваженими на те органами влади.

Під час розгляду цивільної справи № 760/21223/17-ц (постанова від 25.08.2020р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

Згідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що правові підстави позивача, наведені на обґрунтування позовних вимог, суд вважає безпідставними, тому у задоволенні позову слід відмовити..

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити

Апеляційна скарга на ріше ння суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 24.09.2020 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.