СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/163/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року

Святошинський районний суд м.Києва в складі: головуючого судді П`ятничук І.В., при секретарі Дрозі Т.О. з участю представника скаржника адвоката Воронова Є.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві щодо винесення постанови про арешт майна (рахунку) боржника, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про арешт майна (рахунку) боржника від 05.12.2019 року, обґрунтовуючи її тим, що вказаним відділом виконавчої служби винесено постанову про арешт коштів боржника від 05.12.2019 року відповідно до якої накладено арешт на його рахунки, зокрема на рахунк у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк», тоді як такі рахунки є зарплатним, оскільки використовується ним як фізичною особою підприємцем в своїй трудовій діяльності. Крім того, з таким арештом він не може сплачувати податки, використовувати його у своїй господарській діяльності.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Воронов Є.Є. доводи скарги підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі з підстав у ній викладених.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, направив суду клопотання яким просить розгляд скарги провести без представника відділу.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши надані суду письмові докази у справі, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 59999237, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із наданих суду доказів вбачається, що на виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві знаходиться судовий наказ №759/15319/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

10.09.2010 року вказаним ВДВС відкрито відповідне виконавче провадження, постановою від 05.12.2019 року накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 12114,95 грн., згідно ст. 56 Закону України "Про виконавчепровадження".

Як вбачається з відповіді начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києвівід 26.08.2020 року, станом на 27.04.2020 року заборгованість по сплаті аліментів у боржника ОСОБА_1 відсутня.

Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, щовизначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дійчи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавці.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону України «Про виконавчепровадження» передбачено, щовиконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчідії. Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (ст. 24 Закону України "Про виконавчепровадження" ).

Згідно ст. ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги вказаної статті Закону не дотримані.

Таким чином, на думку суду, накладення арештуна рахунки боржника ОСОБА_1 відкриті у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк», які останнім використовуються як зарплатні, оскільки використовується ОСОБА_1 як фізичною- особою підприємцем в своїй трудовій діяльності, не відповідає вимогам закону, а бездіяльність виконавця, котрому достовірно відомо про статус рахунку, проте, яким не вжито будь-яких дій на відновлення прав скаржника, є протиправною.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватнихвиконавців.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державнихвиконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавч ідії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавцяпід час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованост іскарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляєухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що скарга підляга єзадоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 94 КЗпП України, ст. ст. 52, 68-70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 76-81, 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві у виконавчому провадженні № 59999237 щодо арешту банківських рахунків ОСОБА_1 незаконними.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Костенка Дениса Сергійовича скасувати постанову про арешт коштів боржника від 05.12.2019 року винесену у виконавчому провадженні № 59999237, щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 відкритих на його ім`я у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцятиднів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. П`ятничук