Справа № 474/1062/19
Провадження № 2/474/31/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.20 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді: Фасій В.В.

при секретарі судового засідання: Багрін Н.А. за участю: позивача ОСОБА_1

без участі: відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останньої борг за договором позики в сумі 26 800 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 2 274 грн.

Позов обґрунтований тим, що 10.10.2012 року між нею та ОСОБА_2 в усній формі був укладений договір купівлі-продажу меблів всього на загальну суму 28 000 грн., з яких 1 200 грн. остання відразу сплатила їй. Решту коштів в сумі 26 800 грн., відповідач зобов`язалася сплатити періодичними платежами до кінця року. Але оскільки зобов`язання відповідач вчасно не виконала, вона ж, на підтвердження виконання нею грошового зобов`язання з повернення боргу, надала їй, позивачу, боргову розписку складену власноручно, в якій зазначила, що зобов`язується віддати до 10.12.2016 року залишок суми. Однак, відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором купівлі-продажу не виконала у строки вказані у борговій розписці, борг не повернула. Вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою розрахуватися по борговому зобов`язанні, однак остання від неї переховується. У зв`язку з чим, вона змушена звернутись до суду за захистом порушеного права.

У судовому засіданні 01.10.2020р., позивач ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з заявою (вх. № 2158 від 18.05.2020 року), в якій просить розглядати та закінчувати розгляд даної справи в її відсутність. Пославшись в ній, що позов не визнає, оскільки нею позивачу було сплачено основну суму та залишок боргу становить 2 000 грн. Щодо наданої позивачем до матеріалів розписки від 23.12.2015 року, то підтверджує, що в ній стоїть її підпис.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Судом встановлені факти:

- 10.10.2012 року між сторонами по справі було укладено в усній формі договір купівлі-продажу меблів, а саме: спальні, вартістю 8 000 грн.; двоярусного ліжка, вартістю 6 500 грн.; м`якого кутка, вартістю 13 500 грн. на загальну суму 28 000 грн., з яких відповідачем ОСОБА_2 були сплачені кошти 1 200 грн., а сума залишку становила 26 800 грн. (розписка від 23.12.2015р., показання позивача ОСОБА_1 в якості свідка);

- 23.12.2015 року відповідачем ОСОБА_2 власноручно написано та надано позивачу боргову розписку, відповідно до якої 10.10.2012 року остання купила спальню, вартістю 8 000 грн.; двоярусне ліжко, вартістю 6 500 грн.; м`який куток, вартістю 13 500 грн., на загальну суму 28 000 грн., мінус 1 200 грн. Залишок боргу в сумі 26 800 грн. вона зобов`язалась віддати позивачу до 10.12.2016 року. Крім цього, у розписці вказані серія та номер паспорту НОМЕР_1 відповідача, з зазначенням органу, що його видав - Врадіївським РВ УМВС України (розписка від 23.12.2015 року, показання позивача ОСОБА_1 в якості свідка);

- у заяві відповідача ОСОБА_2 , про проведення розгляду справи в її відсутність, нею підтверджено, що боргова розписка від 23.12.2015 року, підписана нею (заява за вх. № 2158 від 18.05.2020 року відповідача ОСОБА_2 ).

При прийнятті рішення, суд керується:

Відповідно до ст.627 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 цього кодексу передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 655 цього ж кодексу - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що наданий доказ,- боргова розписка є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення договору позики та його умов, оскільки дає можливість дійти висновку щодо характеру правовідносин, які виникли між сторонами у зв`язку з її складанням, предмету та ціни за даним правовідношенням, інших істотних умов, необхідних для договорів даного виду, в тому числі і дійти висновку на виконання умов якого саме договору отримано речі, з зазначенням їх точної вартості (28 000грн.), суми сплаченої в рахунок вартості цих речей (1 200 грн.), та суми невиконаного грошового зобов`язання (26 800грн.), а тому за такого з відповідача на користь позивача слід стягнути 26 800 грн. заборгованості, в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, нараховані згідно ст. 625 ЦПК України, три проценти річних від простроченої суми, за період прострочення з 10.12.2016 року по 10.10.2019 року (1 035 днів) становить 2 274 грн., виходячи з наступного: 26 800 грн. (прострочена сума боргу) *3%*1 035 (кількість днів прострочення) : 365 (кількість днів у році). Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. За такого позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Твердження ж відповідача у письмовій заяві, адресованій суду про сплату нею заборгованості за борговою розпискою в сумі 26 000 грн., залишок якої становить лише 2 000 грн., не заслуговують на увагу, оскільки:

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 79 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Однак, відповідач заперечуючи проти вимог позивача, посилаючись, що залишок заборгованості становить лише 2 000 грн., а не 26 800 грн., не довела обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх заперечень, належними та допустимими доказами (квитанціями, платіжними дорученням, розписками, інше).

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., понесені при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 534, 611, 612, 625, 629,1046-1050 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в рахунок заборгованості за договором позики у виді боргової розписки від 23.12.2015р. в сумі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 2 274 (дві тисячі двісті сімдесят чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Фасій