Справа № 0808/9077/2012
Провадження № 4-с /331/4/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.,

за участю секретаря Качан К.К.

представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Куліченко О.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця 07.11.2019 звернулася до суду з вказаною скаргою , в якій просила визнати дії головного державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М. з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 15.07.2015 року у виконавчому провадженні № 48063961 незаконними; скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 15.07.2015 року у виконавчому провадженні № 48063961; визнати дії головного державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження в рамках ВП №60365201 з примусового виконання постанови №48063961, виданої 15.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 252366,74 грн. незаконними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену в рамках виконавчого провадження №60365201 з примусового виконання постанови №48063961, виданої 15.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 252366,74 грн.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2019 року провадження за скаргою відкрите.

19.11.2019 року головний державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М. надала відзив на скаргу, в якій просила закрити провадження за скаргою з тих підстав, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У вступному слові представник заявника скаргу підтримала, наполягала на її задоволенні та вважала , що відсутні підстави для закриття провадження по скарзі з тих підстав, що оскаржувані постанови винесені на підставі Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV.

Державний виконавець вважала скаргу необґрунтованою та просила закрити провадження на підставі ст. 255 ЦПК України.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, приходить до наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VII I«Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних,господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

На час виникнення спірних правовідносин був чинним Закон № 606-XIV, згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналогічна норма закріплена у статті 1 Закону № 1404-VIII, який був чинний на час звернення ОСОБА_2 до суду.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Аналогічна норма була передбаченау статті 17 Закону № 606-XIV.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України (у редакції, що була чинною на час звернення до суду ) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції(ч.1 ст. 448 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII).

Відповідно до положень ч.1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу(частина перша статті 451 ЦПК України ).

Тобто, і право на звернення зі скаргою, і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

15.07.2015 року головним державним виконавцем Жовтневого ВДВС ЗМУЮ Куліченко О.М. була винесена постанова ВП № 48063961 про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 252 тис. 366 грн 74 коп.

11.10.2019 року виконавчий лист 2/331/10/14 виданий 11.06.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості був повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» .

22.10.2019 року Головним державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примосововго виконання постанови № 48063961 від 15.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору.

На час звернення ОСОБА_2 до суду набув чинності Закон № 1404-VІІІ. Відповідно до пункту 10 перехідних положень цього Закону в порядку, що діяв до набрання ним чинності, розглядаються скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання ним чинності.

Відповідно до частини першої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що Законом № 1404-VІІІ встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином , з набранням чинності статтею 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» з 05 жовтня 2016 року такі позови пред`являються в порядку КАС України до відповідного адміністративного суду, і такий правовий висновок визначений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц.

Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору є окремим виконавчим документом у виконавчому провадженні, Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року встановив спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця та іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо стягнення виконавчого збору , суд вважає , що скарга має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 74 Закону Українип «Про виконавче провадження» , п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М. закрити.

Роз`яснити заявнику , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складений 19 лютого 2020 року.

Суддя: О.Є. Жукова

18.02.2020