233 Справа № 2-7557/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левчук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Рамазанової В.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

Товариства з обмеженою відповідальності «Вердикт Капітал» (юридична адреса: 04053 м. Київ вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б,

про зміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

Обставини справи:

29.09.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал», відповідачі (боржники) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , позивач (первісний стягувач): ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Заяву обґрунтували тим, що 24.09.2009 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області ухвалив заочне рішення по справі №2-7557/10 про стягнення з боржників (відповідачів), яким є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 15.11.2006 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 19.03.2013 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

10.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2301/К, відповідно до якого ПАТ «ПАТ «Дельта Банк»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0.

Згідно ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувана або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс 13.

У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Божником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

З наведених положень ст.442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення.

Норма ст.442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

У відповідності до правової позиції, яка сформована у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувач поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконання судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення прав вимоги в порядку ст.512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі №6-1355/10, провадження №61-12076св18 (ЄДРСРУ №73001190).

Враховуючи вищезазначене та позицію Верховного Суду, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31жовтня 2018 року у справі №201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі №190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У заявника завірена копія рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24.09.2009 року про стягнення боргу за кредитним договором. Оригінал рішення по справі №2-7557/10 знаходиться в Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області.

За правилами частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Додатково повідомляємо, що оригінали документів, копії яких залучено у формі додатку до даної Заяви, які підтверджують всі обставини, викладені в даній Заяві - наявні в Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», при цьому, ст.133 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набув чинності - 15.12.2017р. передбачено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, а тому, з врахуванням вищенаведеного, попередня сума судових витрат, які поніс Заявник (Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») у зв`язку з поданням даної Заяви до суду та розгляду справи складає: 00,00грн., оскільки, сплата судового збору за подання Заяви про заміну стягувана у виконавчому провадженні Законом України «Про судовий збір», не передбачена.

Просять замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його Правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд.5-Б, м. Київ, 04053) у справі №2-7557/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до відповідачів, якими є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №0.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2020 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.10.2020 року.

У судове засідання представник заявника не з`явився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, заяву підтримує та просить її задовольнити.

У судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк»та боржники в судове засідання не з`явилися за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлялися належним чином, та від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

24.09.2009 року було ухвалено заочне рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №0 від 15.11.2006р. в сумі 14402,36 долари США 36 центів у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату винесення рішення судом солідарно. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати на сплату судового збору в розмірі 1260,22 гривень 22 копійки солідарно.

Відповідно до ст.442 ЦПК України, ст.11 Закону України „Про виконавче провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює таку сторону її правонаступником.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язані є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

19.03.2013 року ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» визнано стягувачем з ОСОБА_1 , заборгованості по кредитному договору №0 від 15.11.2006р. по судовому рішенню №2-7557/10 від 24.09.2010 року, винесеному Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області.

10.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2301/К, відповідно до якого ПАТ «ПАТ «Дельта Банк»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0.

Дослідивши заяву, додані до неї матеріали (докази), суд вважає, що заява ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.442 ЦПК України, ст.512, 514 ЦК України, ст.11 Закону України „Про виконавче провадження, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальності «Вердикт Капітал» про зміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником - задовольнити.

Замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його Правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд.5-Б, м. Київ, 04053) у справі №2-7557/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до відповідачів, якими є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №0.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду О.О. Левчук