Справа № 587/1868/14-ц
РІШЕННЯ
02 жовтня 2020 року Сумський районний суд Сумської області в складі :
головуючого судді Черних О.М.
з участю секретаря судового засідання - Макошенець С.І.,
представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Степанівська селищна рада (смт. Степанівка, Сумського району, Сумської області, вул. Центральна, 46), Сумська районна державна нотаріальна контора (пл. Незалежності, 8, м. Суми), про визнання недійсним заповіту,

12 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 , в якому просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи його тим, що на момент складання заповіту заповідач був в депресивному стані з психічними розладами внаслідок алкогольного запою. 25 листопада 2014 року вона у уточнила свої позовні вимоги і просила визнати заповіт недійсним, внаслідок його нікчемності, оскільки заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено залишено без змін.

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року скасовано справу передано на новий розгляд.

10 вересня 2015 року ухвалою Сумського районного суду Сумської області відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду.

08 вересня 2015 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 про визнання права власності, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який був укладений між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 02 листопада 2015 року первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Степанівська селищна рада, Сумська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Сумська районна державна нотаріальна контора про визнання право власності об`єднані в одне провадження.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Степанівська селищна рада, Сумська районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту удаваним правочином та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Сумська районна державна нотаріальна контора про визнання право власності - відмовлено за необґрунтованістю.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 03 серпня 2017 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 року ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 03 серпня 2017 року, якою позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу Судових справ між суддями 28 грудня 2017 року для розгляду вказаної справи визначено суддю Черних О.М.

Отже суд розглядає позовні вимоги в межах не вирішених позовних вимог щодо визнання заповіту недійсним, з підстав викладених в уточненій позовній заяві від 25 листопада 2014 року.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Конорєв В.О. позов підтримав у повному обсязі, просив визнати заповіт недійсним, посилаючись як на підставу, що заповідач був в депресивному стані з психічними розладами внаслідок алкогольного запою і не міг усвідомлювати значення своїх дій, так і на підставу складання заповіту з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову категорично заперечував, зазначив, що немає підстав для визнання заповіту недійсним.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, в письмових поясненнях покладались на розсуд суду та просили розглянути справу за їх відсутності.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок, ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працювала в 2014 році секретарем Підліснівської сілької ради і до неї звернувся ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу оформлення спадщини, після смерті ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_2 просив оформити так, щоб ОСОБА_3 відмовилась від будинку, проте повідомити від якого саме будинку вона не могла, оскільки не пам`ятає. Вказала, що ОСОБА_2 надав їй заповіт від імені ОСОБА_5 , в якому було розпорядження щодо всього майна спадкодавця. Зазначила, що добре знала ОСОБА_5 він був дуже доброю людиною, всім допомагав. Не заперечувала того факту, що останній досить часто перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що з 2012 року вона працювала разом з ОСОБА_5 , який працював і розвізником води, і трактористом, а останнім місце роботи коваль. Зазначила, що він досить часто перебував в стані алкогольного сп`яніння і його дружина шукала щоб забрати додому.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що до листопада 2015 року вона працювала державним нотаріусом. Зазначила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вдвох звернулись з заявами про прийняття спадщини. Вказала, що оскільки заповіт був складений з порушенням законодавства і існував спір між спадкоємцями вона не змогла видати свідоцтва про право на спадщину. Зазначила, що заповіт проглядається при оформленні спадкової справи і те, що він не містить паспортних даних , то це не обов`язкова вимога законодавства , головне це прізвище , ім`я по-батькові спадкодавця, дата народження, зміст, підпис. Паспотрні дані зазначаються в реєстрі вчинення нотаріальних дій

Позиція суду

Суд вислухавши учасників процесу, свідків, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи за своїм внутрішнім переконаннях, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи

З копії матеріалів спадкової справи № 407/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 37-40) вбачається:

- ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

-За життя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті розпорядився своїм майном і заповів його ОСОБА_2 , даний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Підліснівської сільської ради Сумського району, Сумської області Алєксєєвою І.О. та зареєстровано в реєстрі № 32

-З заявою про прийняття спадщини за законом звернулась ОСОБА_3

-З заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_2 .

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкової реєстру інформація щодо заповідача ОСОБА_5 , а саме місце та дата народження відсутня (Т.1 а.с. 41-43)

Згідно листа Підліснівської сільської ради № 422 від 27 жовтня 2014 року зазначено, що ОСОБА_9 , яка вчиняла нотаріальні дії згідно п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 26 жовтня 2006 року за № 256/466, яка діяла до 11 листопада 2011 року та згідно додатку № 2 до розпорядження сільського голови за № 28 від 18 травня 2004 року «Функціональні обов`язки секретаря сільської ради» (т. 1 а.с. 94)

Копія розпорядження № 44 від 25 грудня 2003 року про покладення обов`язків по виконанню нотаріальних дій на секретаря сільської ради ОСОБА_10 ( т. 1 а.с. 154-159)

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 745 від 24 листопада 2016 року підпис від імені ОСОБА_5 в першому та другому примірниках заповіту зареєстрованого в Підліснівській сільській раді від 06.02.2006, у рядку «підпис», - виконано ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 173-176).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 06-04/5 від 23 березня 2020 року ОСОБА_5 станом на 06 лютого 2006 року при складанні заповіту хронічним психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності або недоумства. За своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 станом на 06 лютого 2006 року при складанні заповіту не перебував в стані зміненої свідомості ( як тимчасовий хворобливого розладу психічної діяльності) (т.3 а.с. 177-182)

Мотивувальна частина і доводи суду та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України(частина третя статті 1247 ЦК України).

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків.

За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку, зараз і надалі у редакції чинній на час складання спірного заповіту, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування. Статтею 1251 ЦК України також передбачено, що у разі відсутності у населеному пункті нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (пункти 1.1., 1.4. розділу ІІІ Порядку).

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.3 розділу II зазначеного Порядку, відповідно до якого у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування.

При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу ІІ Порядку).

Висновки за результатами розгляду позову

Судом, встановлено, що оспорюваний заповіт записаний секретарем виконавчого комітету Підліснівської сільської ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів - з використанням комп`ютерного набору та роздруківки. У графі «підпис» міститься рукописний запис «заповіт прочитано мною особисто, підписаний власноручно ОСОБА_5 »

У заповіті зазначені місце та дата посвідчення заповіту, а також запис «заповіт посвідчений мною, ОСОБА_10 секретарем виконавчого комітету Підлісніської сільської ради. Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний ним у присутності секретаря».

Секретар виконавчого комітету Підліснівської сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1234, 1235, 1236, 1241, 1253, 1254, 1255 ЦК України, встановила його дійсну волю на розпорядження майном на випадок його смерті та посвідчила особистий підпис на заповіті, при цьому будь-яких інших осіб при цьому не було, а тому і не було необхідності залучати двох свідків для такого посвідчення. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України.

У цій справі позивач у якості підстав визнання заповіту недійсним нікчемним посилається на недотримання форми і порядку під час його посвідчення, зокрема, те, що в заповіті та в реєстрі не вказані паспортні дані заповідача, проте вказані доводи суд розцінює як неналежна досвідченість саме секретаря сільської ради, а не воля заповідача.

Разом з цим, під час судового розгляду було встановлено, що саме ОСОБА_5 підписував спірний заповіт і при складанні заповіту хронічним психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності або недоумства. За своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З урахуванням встановлених у цій справі обставин та зібраних доказів, суд приходить до висновку, що заповіт прочитаний ним особисто, відповідає його внутрішній волі, підписаний власноручно.

Доводи позивача щодо нікчемності оспорюваного заповіту не містять доказів відсутності вільного волевиявлення заповідача на складання заповіту і порушення визначених законом умов його складання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати складений ОСОБА_5 заповіт недійсним, оскільки позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при його складанні чи посвідченні.

Керуючись ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Степанівська селищна рада (смт. Степанівка, Сумського району, Сумської області, вул. Центральна, 46), Сумська районна державна нотаріальна контора (пл. Незалежності, 8, м. Суми), про визнання недійсним заповіту - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних