Ухвала

08 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 200/13318/16-ц

провадження № 61-9634ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на новостворене майно та про поділ його в натурі, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним державного акту, визнання права приватної власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2020 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2020 року вищевказану касаційну скаргу залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, але який не може перевищувати десять днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема запропоновано заявнику надати касаційну скаргу в новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України, та доплатити судовий збір у розмірі 1 102,40 грн.

У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема квитанція від 20 серпня 2020 року № 124 про сплату судового збору у розмірі 1 102,40 грн та касаційна скарга у новій редакції.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме ненадання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, ОСОБА_1 не наведено.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд констатує, що касаційна скарга ОСОБА_1 не містить належного викладу підстав касаційного оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Доводи про здійснення оцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, виходять за межі повноважень суду касаційної інстанції, що визначенні статтею 400 ЦПК України.

Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 08 вересня 2020 року, ухвала суду касаційної інстанції не виконана у повному обсязі, а саме: не викладено підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на новостворене майно та про поділ його в натурі, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним державного акту, визнання права приватної власності на землю вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков