Номер справи 2-481/11
Номер провадження 6/237/50/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.20 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

при секретарі судового засідання Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ «Глобал спліт» про заміну стягувача у виконавчих листах,

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла заява ТОВ «Глобал спліт» про заміну стягувача у виконавчих листах.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що заочним рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 07 грудня 2011 року в задоволенні вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено. 28 лютого 2012 року Апеляційним судом Донецької області винесено рішення яким заочне рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 07 грудня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитора заборгованість по кредитному договору № 0 від 03.05.2007 року в сумі 103077 гривень та судові витрати в сумі 1028 гривень. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами. 16 листопада 2018 року укладено договір №9967/К купівлі-продажу майнових прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Глобал спліт». Відповідно до умов даного договору відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором 0 від 03.05.2007 у зв`язку з чим заявник просить замінити стягувача у виконавчих документах.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ТОВ «Глобал Спліт» про заміну стягувача у виконавчих листах задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Копією рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 07 грудня 2011 року підтверджується, що в Публічному акціонерному товаристу "Укрсиббанк" було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості.

Законjv України «Про доступ до судових рішень» регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та введення Єдиного державного реєстру судових рішень (стаття 1 цього Закону).

Відповідно до частин 1, 3 та 5 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. Судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень містить рішення Апеляційного суду Донецької області (копія рішення, роздрукована з ЄДРСР надана заявником у якості додатку до заяви про заміну стягувача) від 28 лютого 2012 року згідно якого апеляційну скаргу АТ "Украсиббанк" було задоволено частково та стяггнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № 0 від 3.05.2007 року в сумі 103077 грн. (сто три тисячи сімдесят сім грн.) 69 коп. на користь публічного акціонерного товариства «УкрСибб анк".

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 5 статті 442 ЦПК України встановлено, що положення статті 442 ЦПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, для заміни сторони у виконавчому листі заявнику у даному випадку необхідно довести наявність зобов`язальних правовідносин між боржником та первинним кредитором.

У своїй заяві про заміну стягувача у виконавчих листах ТОВ «Глобал Спліт» посилається на те, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 28 лютого 2012 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ Укрсиббанк заборгованість у сумі 103077,69 грн за кредитним договором № 0.

В силу вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона судового провадження повинна довести ті обставини, на які вона посилаєтясь як на підставу задоволення заявлених вимог. При цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підтвердження наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсиббанк» заявником надано неперсоніфіковане рішення Апеляційного суду Донецької області згідно якого з невідомої особи, яка зазначена у рішенні як «ОСОБА_4» було стягнуто на користь ПАТ «Укрсиббанк» зазначену у заяві про зміну стягувача суму заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, з наданої до суду копії рішення Апеляційного суду Донецької області неможливо встановити хто ж саме є боржником за кредитним договором № 0 та з кого саме було стягнуто 103077,69 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором.

При цьому суд зазначає, що саме заявник повинен довести ті обставини справи, на які посилається як на підставу задоволення своїх вимог, а не перекладати свій обов`язок на суд.

Стосовно питання переходу права вимоги за кредитним договором суд зазначає наступне.

Згідно копії договору № 997/К купівлі-продажу майнових прав від 16.11.2018 року ПАТ «Дельта Банк» передало у власність ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги до боржників, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатку № 1 та додатку № 2.

З долученого додатку № 1 до договору № 997/К купівлі-продажу майнових прав від 16.11.2018 року вбачається, що кредитний договір за № 0 від 03.05.2007 року стосовно ОСОБА_1 включено у предмет договору № 997/К купівлі-продажу майнових прав від 16.11.2018 року.

Водночас, оскільки первинним кредитором ОСОБА_1 згідно заяви про заміну стягувача зазначено ПАТ «Укрсиббанк», у предмет доведення заявником входить встановлення того факту, що ПАТ «Укрсиббанк» відступило право вимоги за кредитним договором відносно ОСОБА_1 іншому банку, а саме ПАТ «Дельта Банк», від якого право вимоги отримало вже ТОВ «Глабал спліт».

На підтвердження вказаної обставини заявником долучено неякісну та частково читабельну копію Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк».

За умовами п. 2.1. вказаного договору ПАТ «Укрсиббанк» погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» погоджуєтясь придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі.

Згідно пункту 1.1. вказаного договору під кредитним догвоормо сторони погодили розуміти кожний договір про надання кредиту між позичальником та продавцем в якості кредитодавця, що зазначений в додатку 1 (Перелік прав вимоги за кредитами).

Таким чином, сторони визначили, що конкретизація переліку кредитних договорів, за якими здійснено відступлення прав вимоги з боку ПАТ «Укрсиббанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» визначається у відповідному додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011.

Водночас, вказаний додаток № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 до матеріалів справи не долучено у зв`язку з чим заявником не підтверджено факту переходу права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором, зазначеним у заяві про заміну стягувача у виконавчих документах.

При цьому суд зауважує, що без доведення вказаного переходу права вимоги від ПАТ «Укрсиббанк» до ПАТ «Дельта банк» договір відступлення права вимоги за кредитним договором, стягнення за яким є предметом спору, з боку ПАТ «Дельта банк» на користь ТОВ «Глобал спліт» не породжує правових наслідків в контексті порушеного перед судом питання, оскільки в даному випадку діє такий принцип римського права згідно якого ніхто не може передати прав більше, ніж має сам.

Окрему увагу суд зауважує на дотриманні заявником свого процесуального обов`язку засвідчення долучених до матеріалів справи копій документів, що є умовою допустимості наданих письмових доказів.

Чинним процесуальним законодавством встановлено вимоги, за умови дотримання яких докази є допустимими.

Судом встановлено, що заявник подав документи без дотримання вимог передбачених ст.95 ЦПК України.

Вимогами статті 95 ЦПК України імперативно визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії,якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Проте, всі надані суду копії письмових доказів не містять ані позначки «з оригіналом згідно», ані особистого підпису особи, яка засвідчує копію, ані дати засвідчення копії, що не дає суду можливості констатувати достовірність викладених у письмових доказах обставин та визнати долучені письмові докази у якості допустимих.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, архівом Мар`їнського районного суду Донецької області року було надано довідку, згідно якої зазначено, що справа за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості утилізована згідно акту про вилучення документів для знищення.

Пунктом 38 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справі у суді першої інстанції» знищення справи у зв`язку із закінченням терміну її зберігання віднесено до причин втрати судового провадження.

Зазначені у довідці архіву відомості про знищення цивільної справи, дає підстави вважати втраченим судове провадження по вказаній цивільній справі, та на думку суду, є перешкодою для розгляду заяви ТОВ «Глобал Спліт».

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення та виконання судового рішення.

Метою відновлення втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо.

На підстав вищевикладеного суд приходить до висновку про неможливість розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчих листах без наявності відновленого судового провадження, оскільки питання, що стосуються виконання судового рішення має бути розглянуте в одному провадженні зі справою, за результатами розгляду якої судом ухвалено рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заява ТОВ «Глобал Спліт» про заміну стягувача у виконавчих листах задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 258, 259, 260, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ «Глобал Спліт» про заміну стягувача у виконавчих листах відмовити

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Учасник справи, якому не було вручено ухвалу у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я. Ю. Кучко