Справа № 344/3865/20
Провадження № 2/344/2151/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на утримання одного з подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на утримання одного з подружжя, мотивуючи тим, що 27.10.2012 року було зареєстровано шлюб з відповідачкою. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.01.2017 року у справі № 344/484/17 шлюб між сторонами розірвано, а малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу, відповідач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2017 року №344/100/17 вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі по 500 грн. щомісячно з 26.01.2017 року до 08.01.2019 р. Зазначає, що йому відомо, що відповідач тривалий час надавала послуги репетитора та отримувала кошти, а 2 жовтня 2017 року вийшла з декретної відпустки, почала працювати на посаді інженера у ДП ВО "Карпати", де працює по сьогодні і отримує дохід, достатній для її забезпечення і не потребує сторонньої матеріальної допомоги. Окрім власної заробітної плати, ОСОБА_2 отримує від позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини та живе зі своїми батьками, які також їй матеріально допомагають та доглядають за дитиною. Окрім цього у позовній заяві позивач вказує на те, що 14 липня 2017 року його звільнено з місця роботи ПП «Явір 2005». В подальшому з 27.11.2017 року по 15.12.2018 рік позивач надавав соціальні послуги пристарілому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримував дохід у розмірі 174 грн. щомісячно у вигляді компенсації за надання соціальних послуг громадянину похилого віку, інваліду 2 групи. Також зазначає, що він одружений, у нього є нова сім`я. Таким чином, у зв`язку з довготривалим утриманням ОСОБА_4 , забезпеченням нової сім`ї, сплати аліментів відповідачу на утримання дитини, позивач зазнає значних фінансових витрат і неспроможний у подальшому утримувати колишню дружину, а оскільки відповідач отримує самостійний дохід з 02.10.2017 року вважає, що відсутня необхідність у сплаті їй щомісячно 500 грн. Просить суд припинити право ОСОБА_2 на стягнення аліментів в її користь з позивача з моменту її офіційного працевлаштування.

13.04.2020 року відповідач подала до суду письмову заяву на позов (заперечення) в якому зазначила, що жодних рішень про стягнення з позивача на її користь коштів на її утримання відповідно до ст.76 СК України не виносилось, а тому позовні вимоги позивача до неї про припинення права на утримання одного з подружжя не можуть бути задоволені, через відсутність між ними правовідносин по утриманню відповідно до вимог ст.82 СК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини зазначені у позові та просив його задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, просили в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.01.2016 року є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.01.2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано, після розірвання шлюбу прізвище позивача « ОСОБА_6 » змінено на дошлюбне « ОСОБА_7 », малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.03.2017 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі по 750 грн. на дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно рішення Івано-Фрнківського міського суду від 31.03.2017 року з ОСОБА_1 підлягали стягненню аліменти в користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі по 500 грн. щомісячно до 07.01.2019 року.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2017 року у справі №344/1142/17 рішення Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку залишено без змін (а.с.11).

На виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 31.03.2017 року, справа №344/1142/2017, яке набрало законної сили 18.05.2017 року, видано виконавчий лист від 12.07.2017 року.

В подальшому ОСОБА_2 звернулась до Івано-Франківського МВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа 2/344/1142/2017 (а.с.54).

22.08.2017 року Головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кузиком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №344/1142/2017 виданого Івано-Франківським міським судом від 12.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі по 500 грн. щомісячно починаючи з 27.01.2017 року до 08.01.2019 року (а.с.56).

Згідно виписки по банківському рахунку ОСОБА_2 за період 01.01.2017 року по 01.09.2017 року на рахунок/картку ОСОБА_2 були надходження грошових коштів в сумі 12 556,53 грн. (а.с.60).

При зверненні до суду з позовом, позивач зазначив, що 14 липня 2017 року його звільнено з місця роботи ПП «Явір 2005». В подальшому з 27.11.2017 року по 15.12.2018 рік він надавав соціальні послуги пристарілому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримував дохід у розмірі 174 грн. щомісячно у вигляді компенсації за надання соціальних послуг громадянину похилого віку, інваліду 2 групи. Також зазначає, що він одружений, у нього є нова сім`я. Таким чином, у зв`язку з довготривалим утриманням ОСОБА_4 , забезпеченням нової сім`ї, сплати аліментів відповідачу на утримання дитини, позивач зазнає значних фінансових витрат і неспроможний у подальшому утримувати колишню дружину.

Так, правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя з утримання регулюються главою 9 СК України.

Відповідно до частини першої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно з частиною першою статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (частина третя статті 80 СК України).

Відповідно до положень частин другої, четвертої, шостої статті 84 ЦПК України, на підставі яких було ухвалено рішення про стягнення аліментів, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Статтею 82 СК України, на яку посилався позивач, звертаючись до суду з позовом, передбачено загальні підстави для припинення права одного з подружжя на утримання.

Згідно з указаною нормою право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги або що платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Отже, наведені підстави для припинення права одного з подружжя на утримання можна поділити на дві групи: до першої належать підстави, за наявності яких право на утримання припиняється автоматично, до другої - підстави, за якими право на утримання припиняється лише за рішенням суду відповідно до встановлених судом обставин.

У відповідності до статті 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

З наведеного вище слідує, що у частині третій статті 82 СК України передбачено загальні підстави припинення права одного з подружжя на утримання, а в окремих нормах СК України, зокрема статті 85, закріплені спеціальні підстави внаслідок яких право одного з подружжя на утримання припиняється.

Таким чином, з урахуванням положень статей 82, 85 СК України можна зробити висновок, що право дружини, у тому числі колишньої, на утримання, передбачене статтею 84 СК України, припиняється у разі: реєстрації нею повторного шлюбу; припинення можливості чоловіка (колишнього чоловіка) надавати матеріальну допомогу; смерті одного з подружжя (колишнього подружжя); припинення вагітності; народження дитини мертвою; передачі дитини на виховання іншій особі; досягнення, дитиною відповідного (трьохрічного або шестирічного) віку; виключення відомостей про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини; смерті дитини.

Відповідно до витягу з наказу про звільнення ПП «ЯВІР-2005» від 11.07.2017 року встановлено, що 14.07.2017 ОСОБА_1 звільнений з посади охоронника за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.63).

02 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_2 вийшла з декретної відпустки та працює на посаді інженера у ДП ВО "Карпати". Дані обставини сторонами не заперечуються.

Суд вважає, що наявність у відповідача ОСОБА_2 доходу не є підставою для припинення стягнення аліментів, оскільки право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює.

Згідно довідки про отримання допомоги від 27.02.2020 року ОСОБА_1 була виплачена компенсація за надання соціальних послуг громадянину похилого віку, інваліду 2-ї групи, з листопада 2017 року по грудень 2018 року, в сумі 2269, 30 (а.с. 57-58)

09.03.2019 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_2 від 09.03.2019 року (а.с.64)

30.07.2019 року ОСОБА_2 звернулась до начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ із заявою про стягнення заборгованості у розмірі 12 000 за аліменти на її утримання.

Так, за правилами частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Отже, за змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку може пред`явити новий позов, вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Однак ОСОБА_1 з 2017 року (з часу настання обставин зазначених в позовній заяві) не скористався своїм правом на звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на утримання одного з подружжя.

Посилання позивача на надання соціальних послуг пристарілому ОСОБА_4 та отримані доходи, також не свідчить про неможливість сплати аліментів на утримання колишньої дружини, оскільки позивач виконував рішення суду та сплачував аліменти на її утримання після виникнення обставин, на які він посилається як на обгрунтування своїх вимог.

Крім того, строк стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання визначений судом з 27.01.2017 року до 08.01.2019 року, та на час розгляду справи сплинув, а тому враховуючи вищенаведене, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 75, 84, 85 СК України, ст. ст. 10, 80-83,133,137,141,263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на утримання одного з подружжя відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Татарінова

Повий текст рішення суду виготовлено 01.10.2020 року