КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4434/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року у складі судді Гаврилової О.В.,

у справі за заявою адвоката Кузнецової Аліни Вікторівни в інтересах ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун», ОСОБА_4 , про відновлення спільного майна до становища, яке існувало до порушення,-

В С Т А Н О В И В :

У серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_3 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» (далі - ТОВ «Комфорт-Таун»), ОСОБА_4 , з позовом про відновлення спільного майна до становища, яке існувало до порушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року провадження по цивільній справі 755/12378/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: далі - ТОВ «Комфорт-Таун», ОСОБА_4 , про відновлення спільного майна до становища, яке існувало до порушення зупинено до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі №640/22599/19 за позовом ОСОБА_3 до Департаменту з питань Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_4 , про визнання неправомірними дій, скасування наказу від 21 серпня 2018 року № 232.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви представника відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заява про зупинення провадження у справі порушує право позивача на розумні строки розгляду справи, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також не може суперечити принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

У своїх відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та адвокат Щербань Т.В. в інтересах ОСОБА_4 посилаються на її незаконність та необґрунтованість, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Підставою для зупинення провадження у даній справі став факт перебування на розгляді Окружного адміністративного суду м. Києва справи № 640/22599/19 за позовом ОСОБА_3 до Департаменту з питань Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_4 , про визнання неправомірними дій, скасування наказу від 21 серпня 2018 року № 232.

Зупиняючи провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 456/4884/18, суд першої інстанції виходив з того, що прийняте рішення по справі № 755/12378/18 буде мати істотне значення для вирішення даного позову, оскільки ОСОБА_3 оскаржується в судовому порядку наказ 21.08.2018 року № 232 про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт «реконструкція квартири № НОМЕР_1 пі магазин продовольчих та непродовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2 » від 05.01.2017 року № КВ42, та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 01.03.2017 року № КВ01, а вищезазначений наказ є однією із підстав звернення ОСОБА_2 з позовом відновлення спільного майна до становища, яке існувало до порушення.

Проте такий висновок суду є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК Українисуд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

При цьому визначаючи наявність підстав зупинення провадження, суд повинен врахувати, що така підстава для зупинення провадження, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Виходячи зі змісту вказаної норми процесуального закону, необхідною передумовою для застосування такого виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Згідно із абз. 3 п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Разом з тим, суд повинен враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Підставою для зупинення провадження у даній справі став факт перебування на розгляді Окружного адміністративного суду м. Києва справи № 640/22599/19 за позовом ОСОБА_3 до Департаменту з питань Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_4 , про визнання неправомірними дій, скасування наказу від 21 серпня 2018 року № 232.

Між тим, зупиняючи провадження у справі, судом першої інстанції не вказано у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи.

При цьому, суд не зазначив в оскаржуваній ухвалі, що наявні в матеріалах справи докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому висновок суду про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої, є помилковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у даній справі, районний суд не проаналізував в повній мірі предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: далі - ТОВ «Комфорт-Таун», ОСОБА_4 , про відновлення спільного майна до становища, яке існувало до порушення, виключає можливість на підставі наявних у даній справі доказів самостійно встановити при розгляді цієї справи обставини, якими ОСОБА_3 обґрунтовує свої вимоги, та можливість встановлення обґрунтованості підстав про визнання неправомірними дій, скасування наказу від 21 серпня 2018 року № 232.

При цьому, суд не зазначив в оскаржуваній ухвалі, що наявні в матеріалах справи докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому висновок суду про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої, є помилковим.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право скаржника на розумні строки розгляду справи, тобто, право, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції фактично обмежив стороні доступ до правосуддя та без належних правових підстав застосував положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Безпідставне зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, як постановленої поспішно, з порушенням норм процесуального права, й направлення справи до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: