БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/21/20
Справа № 356/563/19
Р І Ш Е Н Н Я ( заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2020 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А., Ейзенбрук І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якого придбав за договором купівлі-продажу, зареєстрованим Баришівською державною нотаріальною конторою 17.10.1989 року за № 1422. Після придбання будинку 08.10.1991 року зареєстрував у ньому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Негаразди розпочалися після того, як ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_5 , яка прийняла прізвище ОСОБА_6 та проживає у його приватному будинку з 17.02.2015 року та по теперішній час без його згоди та без реєстрації. Договір найму з нею також не укладався.

Відтак, просить суд виселити ОСОБА_2 з належного позивачу приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали заяву про рогляд справи у їх відсутність, вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, позов просили задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням, повістки надсилались за місцем реєстрації. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 17.10.1989 року № 2555, посвідченого державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори Маховкою Ю. І., та зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації 17.10.1989 року в реєстрову книгу 10, стр. 276, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві особистої власності ОСОБА_1 .

Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 08.10.2019 року відповідачка ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як гарантується статтею 41 Конституції України та визначено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

За змістом положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири (їх частини) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як встановлено ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності на встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що право відповідачки на користування чужим майном (спірним частковим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 15, 316-317, 319, 383, 386, 391,406 ЦК України, ст.ст. 4-5, 11-13, 76-81, 89, 128, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик