Справа № 642/4118/19
Провадження № 2/638/576/20
05 серпня 2020 р. м. Харків Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Шишкіна О.В. , при секретарі - Корнієнко К.С., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 642/4118/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину, -
Позивач звернулася до суду з позовом з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (з урахуванням уточнень), в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання щомісячно у розмірі 3000 грн. починаючи з 01 січня 2019 року до 20.03.2021 року та 12 000 грн. за надання правової допомоги.
Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 04 серпня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У зв`язку з народженням сина ОСОБА_4 знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати до досягнення дитиною трьох років. Отримує соціальну допомогу у зв`язку з народженням дитини у розмірі 860 грн.
Син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має захворювання - хворобу Дауна . У зв`язку із захворюванням меншого сина, який потребує домашнього догляду, 04.03.2020 року КНП «Міська дитяча лікарня № 19» була видана довідка на підставі якої, за місцем роботи їй надана відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною по 20.03.2021 року.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву. В якому він зазначає, що з позовом не згоден та просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що він є офіцером, за 2018 рік йому було нараховано 269 548 гривень. Але в 2018 році мною весь заробіток було віддано дружині, а сім`я розпалася у 2019 році. За 6 місяців 2019 року, з червня 2019 року по листопад 2019 року мною отримано на руки (за урахуванням внесків, податків та зборів) 181 332 грн., в місяць отримую на руки близько 30 000 гривень. Вважає, що достатньо грошей перераховує на утримання дітей щомісячно, сплачує на місяць на утримання двох дітей біля 10 000 грн., на 8 000 грн. більше, чим прожитковий мінімум. В даній позовній заяві ОСОБА_1 наполягає на сплаті їй аліментів на її утримання у розмірі мінімального прожиткового мінімуму на працездатну особу, починаючи з 01.01.2019 року. Відповідач не згоден зі стягненням з нього аліментів на утримання ОСОБА_1 взагалі, оскільки надсилаю значні по своєму розміру гроші щомісяця, крім того ОСОБА_1 отримує 860 грн., що місяця соціальної допомоги. Таким чином, вважаю, що вона має достатні гроші на проживання - близько 11 000 грн. Також зазначаю, що мої батьки є пенсіонерами та батько є інвалідом 3 групи. Крім того аліменти присуджуються від дня подання позовної заяви, а позивач вимагає аліменти з 01.01.2019 року, хоча позов поданий у червні 2019 року.
В судове засідання позивач не з`явилася. Представник позивача адвокат Хряпинська С.С. надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначила, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2019 року постановлено передати вказану справу за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Позивач не погодившись з даною ухвалою подав апеляційну скаргу.
Постановою Харківського апеляційного суду від 03.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.2019 року залишено без змін.
24.10.2019 року цивільна справа № 6424118/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину надійшла до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалою від 29.10.2019 року було відкрито провадження у справі, справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 02.12.2019р.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).
Між сторонами 04.08.2007 року укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1016.
Відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , видане Ленінським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 441 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис 5699.
З Витягу наказу № 393-к від 26.07.2017 року та з Витягу з наказу від 27.05.2020 року № 53-кв КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» вбачається до позивачу надана відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною по 20.03.2021 року.
Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною не надає.
Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.
Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів:1)вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла 3-х років або 6-ти років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку;2)походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження);3)здатність чоловіка надавати таку допомогу.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідач є працездатним. Проходить службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І. Кожедуба.
З декларації за 2019 рік, поданої відповідачем НАЗК вбачається, що за звітний період ним отримано дохід у розмірі 425 710 грн., грошову компенсацію у розмірі 54 182 грн., проценти 55 грн.
Тому, враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та позивачки на отримання надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. щомісяця, починаючи з 18.06.2019 року по 20.03.2021 року.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу була надана правова допомога адвокатом Хряпинською С.С. та оплата за правову допомогу становить 10 000,00 грн. Сума гонорару адвоката складається з витребування доказів для підготовки заяви про стягнення аліментів на дружину, складення позовної заяви, складення апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова про направлення справи за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова, складення та подання заяв та клопотань до Дзержинського районного суду м. Харкова про залучення доказів.
Крім того, між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Визначаючи розмір аліментів, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою та дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Суд вважає доведеним факт матеріальної можливості відповідача надавати матеріальну допомогу дружині на період догляду за дитиною.
Отже, враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дружини у зв`язку з доглядом за малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісяця, починаючи з 18.06.2019 року по 20.03.2021 року.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України закріплено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
При цьому, за визначенням п. 6 ст. 1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9ст. 1 Закону № 5076).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем надано суду договір про надання правової допомоги, а також квитанцію від 25.06.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплачено адвокату Хряпінській Світлані Степанівні 10 000 грн.
Позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.
Таким чином, стороною позивача належним чином доведені витрати на правничу допомогу, доказів неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги відповідачем, суду надано не було, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу як такі, що підтверджені відповідними доказами.
Отже, враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 80, 84, Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 77, 78, 81,137, 141, 258, 352-355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дружини за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя О.В. Шишкін