Справа № 468/154/20-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

09.10.2020 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Янчук С.В., за участі секретаря Хижняк К.А., сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області та Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області та Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до наказу № 147-к від 30.10.2018 року вона була прийнята на роботу до Баштанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області (в подальшому в зв`язку з реорганізаціє змінила назву на Баштанський опорний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області) на посаду прибиральниці шкільних приміщень. 02.01.2020 року наказом директора даного навчального закладу за № 2 вона була звільнена з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул. Вважає, що винесений наказ є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, а себе такою, що підлягає поновленню на роботі, оскільки її звільнення було проведення з порушенням закону, а саме в порушення вимог ст. 149 КЗпП України від неї не зажадали пояснень з приводу причини відстуності на робчому місці, звільнення було здійснено на день раніше, ніж було вчинено саме порушення трудової дисципліни, не було враховано її попередню роботу та відсутність шкоди, пов`язаної з цим.

На підставі викладеного просила скасувати наказ про її звільнення, поновити її на посаді прибиральниці та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді від 07.02.2020 року було відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.03.2020 року від відповідача Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області надійшов відзив, в якому відповідачем зазначено, що 03.01.2020 року на ім`я директора навчального закладу було написано доповідну записку від заступника директора з господарчої частини Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області Рижик Н.А. про те, що техпрацівниця ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці без поважних причин. Комісією навчального закладу було складено акт від 03.01.2020 року про факт відсутності працівника на робочому місці 03.01.2020 року з 08.00 год до 17.00 год. На підставі цього директором навчального закладу було прийнято рішення із виданням наказу про звільнення позивача з посади прибиральниці останнім днем фактичного виконання трудових обов`язків, наказ №2 від 02.01.2020 року. При ознайомленні з наказом під розпис про звільнення позивач не просила детальних пояснень з приводу причин звільнення. Трудову книжку було видано позивачу лише 08.01.2020 року, оскільки із нею не було зв`язку з 03.01.2020 року для надання письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою. Вимога позивача про скасування наказу про звільнення є безпідставною. В задоволенні позову просили відмовити.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити

Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що звільнення позивача було здійснено з дотримання вимог діючого законодавства та на законних підставах.

Суд заслухавши сторін, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступне.

30.10.2018 року наказом № 147-к позивача було призначено на посаду прибиральниці шкільних приміщень Баштанської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 з 01.11.2018 року (а.с.7).

30.12.2019 року позивач звернулась до директора Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради з заявою про надання їй відпустки за власний рахунок 02.01.2020 року без береження заробітної плати. Вказана заява містить резолюцію про погодження даного питання з керівництвом даного навчального закладу (а.с. 53).

30.12.2019 року директором навчального закладу було видано наказ №255 про надання позивачу ОСОБА_1 відпустки без збереження заробітної плати терміном один робочий день, а саме 02.01.2020 року (а.с. 52).

03.01.2020 року заступником директора з господарчої частини Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області Рижик Н.А. на ім`я директора навчального закладу було складено доповідну записку про те, що техпрацівниця ОСОБА_1 03.01.2020 року не з`явилася на роботу без пояснень причин своєї відсутності (а.с. 24).

Комісією навчального закладу було складено акт від 03.01.2020 року про факт відсутності позивача на робочому місці 03.01.2020 року з 08.00 год до 17.00 год. (а.с. 22).

З довідки, виданої лікарем ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_3 відвідувала лікаря-хірурга в м. Миколаєві в супровіді ОСОБА_1 в період з 02.01.2020 року по 03.01.2020 року (а.с. 10).

Наявна в матеріалах справи копія табелю обліку робочого часу технічних працівників БОЗЗСО І-ІІІ ступенів №1 за січень 2020 року підтверджує той факт, що позивач 02.01.2020 року знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати (а.с. 55-59).

Наказом директора Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 за № 2 від 02.01.2020 року, позивача ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади з 02.01.2020 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул).

Допитана свідок ОСОБА_4 пояснила, що працюючи заступником директора з господарчої частини Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради 03.01.2020 року вона виявила, що техпрацівник ОСОБА_1 відсутня на роботі. Про це вона повідомила директора навчального закладу. Після чого було скликано комісію, якою було складено акт про факт відсутності ОСОБА_1 на роботі 03.01.2020 року.

Допитана свідок ОСОБА_5 , пояснила, що 08.01.2020 року ОСОБА_1 з`явилася до приймальні навчального закладу, де під розпис отримала копію наказу про звільнення та трудову книжку, при цьому на її пропозицію остання відмовилась зайти до кабінету директора та пояснити причини своєї відсутності на роботі 03.01.2020 року.

Стаття 43 Конституції України визначає, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Статтею 4 вказаного Закону передбачено види відпусток, серед яких окремим видом відпусток є відпустка без збереження заробітної плати.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким необхідно розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14.

Згідно з пунктами 18,22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Сукупність встановлених судом обставин свідчить, що звільнення позивача (з 02.01.2020 року) фактично було здійснено у період перебування останньої у відпустці за власний рахунок згідно наказу від 30.12.2019 року за №255. Крім того, порушення мало місце в частині винесення наказу про звільнення 02.01.2020 року, зважаючи при цьому на те, що сам факт невиходу позивача на роботу мав місце лише 03.01.2020 року.

За вказаних обставин, звільнення позивача здійснено з порушенням вимог встановлених трудовим законодавством гарантій, чим порушено трудові права позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі.

Крім того, відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше ніж за один рік. Якщо заява про поновлення розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Визначаючись з сумою середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з того, що строк вимушеного прогулу відліковується з дати звільнення, а саме з 02.01.2020 року по 09.10.2020 року, тобто по день постановлення судового рішення.

Для обчислення середньої заробітної плати, суд приймає до уваги надану відповідачем довідку про заробітну плату позивача (а.с.9).

Крім того, суд враховує правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року по справі № 6-419цс16, згідно якої основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за останні два календарні місяці роботи на число відпрацьованих робочих днів (годин) за цей період. За правилами частини другої статті 235 КЗпП України, при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Заробітна плата позивача у листопаді 2019 року складала 4173,00 грн., у грудні 2019 року - 5220,00 грн. за відпрацьовані 42 робочих днів. Тож, середньоденна заробітна плата за цей період складає (4173,00 + 5220,00) : 42 = 223 грн. 64 коп.

Кількість робочих днів, за які має бути проведене стягнення, становить: у січні 2020 року - 21, у лютому 2020 року - 20, у березні 2020 року - 21, у квітні 2020 року - 21, у травні 2020 року - 19, у червні 2020 року - 20, у липні 2020 року - 23, у серпні 2020 року - 20, у вересні 2020 року - 22, у жовтні 2020 року - 7, а всього 194 робочі дні.

Отже, за період з 02.01.2020 року по 09.10.2020 року сума середнього заробітку складає 43386 грн. 16 коп. (223,64 х 194).

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме необхідно поновити ОСОБА_1 на посаді прибиральниці шкільних приміщень Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області з 02.01.2020 року, скасувати наказ №2 від 02.01.2020 року про звільненя позивача, стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 43386 грн. 16 коп., з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Крім того, суд, приймаючи рішення по даній справі, відповідно до вимог ч.1 ст. 430 ЦПК України зобов`язаний допустити його негайне виконання в частині поновлення позивача на роботі та в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі (840,80 х 2) = 1681,6 грн. за поновлення на роботі та скасування наказу №2 від 02.01.2020 року про звільнення позивача (2 вимоги немайнового характеру), та 840, 40 грн. грн. за стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (вимога майнового характеру), що разом складає 2522,40 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору на користь держави лише з Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради, суд виходив з того, що Баштанський опорний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області не є самостійним розпорядником коштів, а його фінансове забезпечення повністю і цілком здійснюється Відділом освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради, як органу, до повноважень якого відносяться такі функції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12,81,263-265,268, 274-279, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області та Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Скасувати наказ директора Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області № 2 від 02.01.2020 року про звільнення із займаної посади прибиральниці закладу ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді прибиральниці шкільних приміщень Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області з 02.01.2020 року.

Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.01.2020 року по 09.10.2020 року в сумі 43386 грн. 16 коп. (сорок три тисячі триста вісімдесят шість) гривень 16 копійок, з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради, на користь держави судовий збір, в сумі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прибиральниці шкільних приміщень Баштанського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежів за один місяць, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів - допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Баштанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідачі:

Баштанський опорний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області (місцезнаходження: вул. Баштанської Республіки 32, м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, );

Відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Баштанської міської ради (місцезнаходження: вул. Полтавська 41/2, м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, ).

Суддя: