Провадження № 2-зз/643/46/20
УХВАЛА

07 вересня 2020 року суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-5314/2002

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

ОСОБА_4

про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі заявник) звернулась до Московського районного суду м. Харкова із заявою про скасування арешту квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2002 для забезпечення позову у справі № 2-5314/2002 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Вищевказана заява мотивована тим, що 26.08.2020 вона звернулась до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_5 . Під час оформлення спадщини нотаріус повідомила, що на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , частина якої передається їй у спадок, накладено арешт, у зв`язку з чим наразі провести нотаріальні дії не має можливості. Відповідно до свідоцтва від 05.11.1998 № НОМЕР_1 про право власності на житло, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 співвласниками квартири є: ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , частина квартири перейшла у спадок до ОСОБА_5 за законом), ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 частина квартири переходить до ОСОБА_1 за заповітом), ОСОБА_1 (наразі є співвласником житла, успадковує частину ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 наразі є співвласником житла). Відповідно до витягу з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно арешт було накладено на співвласника квартири ОСОБА_3 на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2002, винесеної для забезпечення позову у справі № 2-5314/2002. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.05.2002 встановлено, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду ОСОБА_7 покладено на ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що боржником ОСОБА_7 у справі № 2-5314/2002 визнано тільки ОСОБА_4 , заявник вважає, що відсутні підстави для арешту вищезазначеного помешкання як засобу, який дозволить безперешкодне виконання рішення суду у майбутньому.

Розглянувши подану заяву на предмет наявності правових підстав для прийняття її до розгляду, суд зазначає наступне.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2002 з метою забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 у цивільній справи № 2-5314/2002 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа АГК «60 років жовтня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.05.2002 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 11 000, 00 грн.- відшкодування матеріальної шкоди, 110, 00 грн. судового збору, 3 000, 00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.05.2002 змінено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 11 000, 00 грн.- відшкодування матеріальної шкоди, 110, 00 грн. судового збору, 1 000, 00 грн. моральної шкоди.

Порядок скасування вжитих судом заходів забезпечення позову врегульовано приписами статті 158 Цивільного процесуального кодексу України.

За загальним правилом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.

Так, відповідно до частини 1 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В силу приписів частини 1 статті 42 Цивільного процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач (частина 1 статті 48 Цивільного процесуального кодексу України).

Разом з тим, в даному випадку, ОСОБА_1 не приймала участі у справі і не є учасником справи № 2-5314/2002, у зв`язку з чим вона не може звертатися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у вказаній цивільній справі в порядку, встановленому статтею 158 Цивільного процесуального кодексу України.

Як на тому наголошено у п. 9 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Верховний Суд у постанові від 20.01.2020 у справі № 753/12741/17 також зазначив, що із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються.

Крім того, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 607/15533/17.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне повернути подану ОСОБА_1 заяву про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-5314/2002 та роз`яснити заявнику, що з метою зняття арешту з нерухомого майна він має право звернутися до суду з відповідним позовом в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 158, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-5314/2002 повернути заявникові.

2.Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутись до суду з позовом в загальному провадженні про скасування арешту майна.

3. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання у відповідності до п. 15.5. ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя Н.В. Новіченко