Справа № 199/3685/20
Провадження № 2-з/0203/97/2020
УХВАЛА

22.09.2020 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 199/3685/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що надійшла за підсудністю з Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська. 18 вересня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення її позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного напису нотаріуса.

Заява мотивована тим, що на підставі виконавчого напису із заробітної плати позивачки стягуються кошти. На час подання заяви з неї стягнуто більше 20 тис грн. У разі невжиття заходів забезпечення позову стягнення коштів продовжуватиметься за відсутності гарантій їх повернення при задоволенні позову, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

22 вересня 2020 року надійшло підтвердження зарахування судового збору за заявою про забезпечення позову, у зв`язку з чим заява підлягає розгляду судом.

Заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно ч.ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

В провадженні Кіровського районного суду міста Дніпропетровська перебуває вказана цивільна справа. Провадження за нею відкрито ухвалою від 31 серпня 2020 року, до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучено приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В., приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні 27 вересня 2020 року.

Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачена можливість забезпечення позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, в матеріалах цивільної справи відсутні докази, що стягнення з позивачки відбуваються саме на підстави виконавчого напису, який вона просить визнати таким, що не підлягає виконанню. Немає також жодних доказів дійсного існування виконавчого напису № 2630, вчиненого 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», окрім зазначення про це в позовній заяві та заяві про забезпечення позову. Ухвала суду від 31 серпня 2020 року про витребування від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. матеріалів виконавчого напису № 2630 від 18 липня 2019 року не виконана, оскільки конверт з поштовим відправленням не був одержаний нотаріусом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оскільки наразі суд не може пересвідчитись в існуванні виконавчого напису, зупинити стягнення за яким просить позивачка в своїй заяві, вирішення питання про задоволення заяви про забезпечення позову є передчасним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151 153, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підстави виконавчого напису № 2630, вчиненого 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відмовити.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Єдаменко