Справа № 299/3163/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області, ухваленого 12 березня 2020 року головуючим суддею Левко Т.Ю. за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсним кредитного договору.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що в серпні 2019 року їй почали надходити дзвінки від працівників відповідача про те, що нею укладено договір про надання фінансового кредиту з TOB «Кредитна установа «Європейська кредитна група» №/210556 від 05.01.2019 року. Копію цього договору позивачка отримала від відповідача наприкінці серпня 2019 року. Посилаючись на положення законів України «Про споживче кредитування», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та «Про захист прав споживачів», вказує, що даний кредитний договір вона не підписувала, кошти за договором не отримувала, сторонами договору не погоджено усі істотні умови визначені законодавством, а сам договір містить умови які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків спрямованих на погіршення становища споживача (п.4.3). Договір здійснений кредитором з використанням нечесної підприємницької практики.

У зв`язку з наведеним позивачка просила суд визнати пункт 4.3. Договору недійсними; а також визнати сам договір №/210556 від 05.01.2019 року що значиться укладеним між TOB «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 недійсним в цілому; та вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.03.2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про дотримання процедури укладення електронного договору. Оспорюваний договір не був підписаний у порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Матеріали справи не містять доказів того, що особа позивача була належним чином ідентифікована при укладенні договору. Також посилається на те, що вона не отримувала коштів за кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу TOB «Кредитна установа «Європейська кредитна група» просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштових відправлень. В ході судового розгляду учасники справи надавали суду заяви/клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

А звідси, колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги і відзиву на скаргу, вважає, що така підлягає частковому задоволенню зважуючи на наступні мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З приписів норм ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в матеріалах справи наявний договір про надання фінансового кредиту № /210556 від 05.01.2019 року сторонами якого є TOB «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором, п.1.1. (а.с. 9-13).

Відповідно до п.1.2. Договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 03.02.2019 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно із п. 1.3 Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 693,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,9% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

З п. 1.6. слідує, що невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства http:/www.eurogroshi.com.ua/.

Та відповідно до п.6.1 Договору такий підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний кредитний договорі укладено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитись з такою мотивацією суду першої інстанції щодо наведених підстав для відмови у задоволенні позову з огляду на таке.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

У даному випадку правовідносини між сторонами стосувались би укладання та виконання договору кредиту в електронному вигляді в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача.

Особливості укладання договору споживчого кредиту в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Як слідує з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» у цьому Законі нижченаведені терміни зазначені в пунктах 6, 7 і 12 вживаються в такому значенні:

- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

- електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем;

- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Як зазначено в пунктах 2.1., 2.2. Публічної пропозиції (Договір оферти) Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на укладення договору про надання фінансового кредиту Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи усі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта (а.с. 31-35).

А п. 2.9. Публічної пропозиції (Договір оферти) передбачено, що на підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система Товариства здійснює реєстрацію заявника на сайті Товариства і формує Особистий кабінет Клієнта.

Таким чином до відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття, передує стадія ідентифікації особи в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом створення Особистого кабінету заявника.

За ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Отож, згідно аналізу положень статей 1046, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» істотними умовами договору фінансового кредиту є розмір кредиту, строк та порядок його повернення, розмір процентів за користування ним, відповідальність сторін за невиконання зобов`язань, передбачених договором.

Крім того з урахуванням особливостей Договору, щодо виконання якого виник спір, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему відповідача, необхідною умовою для його укладання є також підтвердження ідентифікації особи, яка прийняла пропозицію та укладала Договір.

Так, ч. 4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що фізична особа (споживач) послуг у сфері електронної комерції повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

З аналізу положень п. 6, 12 ч. 1 ст.3, ст. 11, 12, ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію», та роз`яснень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що містяться за електронною адресою https://www.nfp.gov.ua/ua/Holovni-podii/27162.html, слід дійти висновку, що клієнт має бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства.

Зазначена в даних нормах права вимога щодо ідентифікації клієнта має відбуватись у такий спосіб, який беззаперечно підтверджуватиме, що це є саме ця особа. Тому чи виконано дану вимогу чи ні, суду слід оцінити на предмет того, чи відсутні сумніви, що такий договір був укладений з позивачем, з огляду на те, що останній категорично заперечує укладення такого договору. А також виходячи з тверджень відповідача, який на підтвердження укладення договору надав копію заяви позивачки про отримання кредитних коштів у якій зазначено індивідуальні дані та скриншоти перерахування грошових коштів платіжною системою «PLATON» і номеру платіжної картки на яку було перераховано грошові кошти.

Проаналізувавши зазначені дані у поданій відповідачем Заяві про отримання кредитних коштів у якій містяться особисті дані позивачки (а.с. 83-85) у сукупності з вимогами пунктів 2.1., 2.2. і 2.9. Публічної пропозиції (Договір оферти) Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на укладення договору про надання фінансового кредиту, колегія суддів дійшла до думки про те, що позивачка на веб-сторінці відповідача могла здійснити реєстрацію свого Особистого кабінету. Заповнення зазначеної Заяви аж ніяк не може замінити собою необхідність заповнення формуляру Заяви (форми) про прийняття пропозиції на укладення договору в електронній формі.

Стосовно наданих відповідачем скріншотів з проведення транзакції виплати грошових коштів і наявності банківської картки клієнта (а.с. 29, 30) то такі не можуть бути взятими до уваги колегією судді з тих підстав, що такі не доводять беззаперечно факт отримання позивачкою грошових коштів, а тим більше, що відсутні докази прийняття останньою пропозиції на укладення договору в електронній формі.

Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що особа позивача була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису до моменту прийняття публічної пропозиції (оферти).

Також колегія суддів вважає, що договір фінансового кредиту № /210556 від 05.01.2019 року не відповідає вимогам частин 6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки відсутні передбачені зазначеними нормами докази підтвердження прийняття пропозиції про укладення договору, а саме: що позивач надсилала відповідачу електронного повідомлення, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; та що заповнювала формуляр заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закон.

Щодо прийняття пропозиції відповідача на укладання Договору шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, то позивач заперечує здійснення нею таких дій, зокрема отримання СМС повідомлення з одноразовим ідентифікатором та вчинення у Договорі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на спростування таких тверджень.

Більш того, надання акцепту у такій формі суперечить положенням частин 6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Також колегія суддів звертає увагу на те, що в розділі 7 Договору про надання фінансового кредиту № /210556 від 05.01.2019 року вказано такий ідентифікатор (електронний підпис) клієнта як «90612». Тобто такий «підпис» складається виключно з цифр та не являється алфавітно-цифровою послідовністю, що суперечить п. 6 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію».

Узагальнюючи наведене, апеляційний суд вважає, що при укладенні Договору про надання фінансового кредиту фізична особа ОСОБА_1 не була належним чином ідентифікована при її реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором чи відповідним електронним підписом або електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Також матеріали справи не містять доказів тієї обставини, що ОСОБА_1 заповняла формуляр Заяви (форми) про прийняття пропозиції (оферти) з укладення договору про надання фінансового кредиту в електронній формі, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором у формі алфавітно-цифрової послідовності (Коду). А звідси, Договір про надання фінансового кредиту не може вважатись підписаним ОСОБА_1 відповідно до вимог пунктів 6, 12 ч. 1 ст. 3, абзацу 3 ч. 6 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, Договір про надання фінансового кредиту № /210556 від 05.01.2019 року не укладено з дотриманням письмової форми, у зв`язку з чим такий є нікчемним в силу закону.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року №916/3156/17 зроблено правовий висновок, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, якщо одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, то суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Та оскільки Договір про надання фінансового кредиту № /210556 від 05.01.2019 року є нікчемним в силу закону, то визнання його недійсним в судовому порядку не є належним способом захисту прав, і саме у зв`язку з цим й слід відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У ході апеляційного розгляду ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» подано клопотання про витребування з Банку інформації стосовно того чи поступали на банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 3000,00 грн. 05.01.2019 року. ОСОБА_1 подано додаткові пояснення в яких заперечила задоволення такого клопотання.

Як зазначено в ч. 8 ст. 83 ЦПК України - Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» у заявленому клопотанні не обґрунтувала неможливість подання доказів поступлення грошових коштів на банківську картку у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. А зважуючи на ту обставину, що Договір про надання фінансового кредиту № /210556 від 05.01.2019 року не укладено в письмовій формі, що свідчить про його нікчемність то і заявлене клопотання втратило свою актуальність, а тому не підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків викладених у рішення суду обставинам справи, слід змінити мотивувальну частину рішення суду з підстав, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину даного судового рішення в редакції даної постанови.

Резолютивну частину рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 02 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: