КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 757/64373/19-ц

провадження № 22-ц/824/9909/2020

08 жовтня 2020року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Коліснику В. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_2 про скасування арешту майна, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Матюшка Вадима Володимировича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року в складі судді Бусик О.Л.,

встановив:

09.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати арешт, який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА 861754, від 17.09.2010, виданої підрозділом примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, номер запису про обтяження 17134570 від 17.09.2010, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: реєстраційний номер обтяження: 10258689 від 17.09.2010 року.

Також просив скасувати арешт, який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 51164573, виданої 24.05.2016 Відділом примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, номер запису про обтяження: 16213251 від 05.09.2016 року.

Позов мотивовано тим, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало два виконавчих провадження:

1. Виконавче провадження №2078617 щодо виконання виконавчого напису №545, виданого 23.04.2010 ПНКМНО Сергеєвим О. О. про звернення стягнення на квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_5 , що належать на праві власності боржнику ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу в розмірі 9 095 720,33 грн перед ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором № 28.4/С-054.06.1 від 27 червня 2006 року;

2. Виконавче провадження №51164573 щодо виконання виконавчого листа №761/17974/13-ц, виданого 30.03.2016 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованості за кредитним договором № 28.4/С-054.06.1 від 27 червня 2006 року в розмірі 683 251,48 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення складало 5 461 229,08 грн, пеню в розмірі 1 000 000 грн, 3 % річних - 805 123,67 грн, судовий збір - 3 441 грн, а всього 7 269 793,75 грн.

Право вимоги від ПАТ «Родовід Банк» 04.12.2018 відступлене ТОВ ФК "ФІНАКТИВ", а 05.12.2018 - ОСОБА_2 .

Позивач в 2019 році всі зобов`язання перед новим кредитором виконав, про що свідчить довідка ОСОБА_2 про відсутність заборгованості та будь-яких претензій.

У вересні 2019 року від приватного нотаріуса позивач довідався, що в Державному реєстрі речових прав містяться обтяження щодо нього, як фізичної особи, накладені в рамках виконавчих проваджень №2078617 та №51164573.

17.01.2019 в рамках виконавчого провадження №51164573 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

24.01.2019 в рамках виконавчого провадження №20786317 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

Повернення виконавчих документів на підставі п.2 та п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не дає права на скасування арештів державним виконавцем.

З огляду на те, що борг перед стягувачем відсутній, а також відсутні відкриті виконавчі провадження за даними виконавчими листами, наявність арештів порушує права позивача, як власника майна.

Посилаючись на вказані обставини та положення ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ч.4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Матюшко В. В. просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права.

Зазначив, що заперечення відповідача щодо задоволення позову з підстав несплати позивачем виконавчого збору за виконавчими провадженнями не містять посилання на норму матеріального права та не підтверджені доказами.

Позовні вимоги стосуються арештів, які накладені відділом примусового виконання рішень за виконавчими документами, виконавчі провадження за якими завершені.

Відповідачем не надано суду жодного документу, який би свідчив про перебування на виконанні постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 19.05.2011 року та від 02.09.2016 року. Термін їх пред`явлення до виконання закінчився. За межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/10031/13, яку не було враховано судом першої інстанції.

Також вважає, що висновок суду першої інстанції з посиланням на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 25.09.2019 (справа №607/3894/17) про те, що арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VІІ ЦПК України, не відповідає нормам матеріального права та обставинам справи.

З огляду на те, що виконавчі документі повернуті, а наявність арештів порушує права позивача, але не свідчить про порушення Закону України "Про виконавче провадження" зі сторони відповідача, розділ VІІ ЦПК України не може застосовуватися, а правильним є застосування ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження".

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Матюшко В. В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Інші учасники, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.08.2010 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві Терещенко О. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №20786317 з примусового виконання виконавчого напису №545 виданого 23.04.2010 ПНКМНО Сергеєвим О. О. про звернення стягнення на квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_5 , що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартир задовольнити вимоги ПАТ «Родовід Банк» у розмірі 9 095 720,33 грн (а.с. 54).

17.09.2010 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві Філіповською Т. М. у ВП №20786317 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_5 (а.с.64).

24.01.2019 державним виконавцем ВПВР Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним О. П. у ВП №20786317 винесено постанову про повернення виконавчого напису №545, виданого 23.04.2010 приватним нотаріусом КМНО Сергеєвим О. О. стягувачу ПАТ «Родовід Банк». Встановлено, що в ході проведення виконавчих дій було реалізовано квартири АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 , квартиру АДРЕСА_5 , та квартиру АДРЕСА_2 . Загальна сума, яка стягнута, складає 1 603 724,31 грн, з них стягувачу перераховано 1 481 453,48 грн, 122 270,83 грн перераховано в якості виконавчого збору, також стягнуто 178,60 грн витрат виконавчого провадження. Проведення реалізації квартири АДРЕСА_1 не можливе, оскільки згідно витягу з ДРРП наявний арешт на дану квартиру, накладений Шевченківським районним судом м. Києва 21 квітня 2017 року (справа №761/13672/17), що унеможливлює проведення подальших дій щодо вказано об`єкту нерухомого майна. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання в строк до 14.01.2022 (а.с. 19).

Судом також встановлено, що 24.05.2016 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряном Р. Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51164573 з примусового виконання виконавчого листа №761/17974/13-ц, виданого 30.03.2016 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 28.4/С-054.06.1 від 27 червня 2006 року в розмірі 683 251,48 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення складало 5 461 229,08 грн, пеню в розмірі 1 000 000 грн, 3 % річних - 805 123,67 грн, судовий збір - 3 441 грн, а всього 7 269 793,75 грн (а.с.57).

24.05.2016 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряном Р. Г. у ВП №51164573 винесено постанову про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 у межах суми стягнення 7 269 793,75 грн (а.с.63).

17.01.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним О. П. у ВП №51164573 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання в строк до 17.01.2022 року (а.с.18).

Відповідно до договору №9-1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 05.12.2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» (первісний кредитор) відступило шляхом продажу новому кредитору ОСОБА_2 право вимоги первісного кредитора до позичальника та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору. Право вимоги первісного кредитора до боржників підтверджується договором №9 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, що укладений 04.12.2018 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» (а.с.10-11).

Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору, відступається право вимоги за кредитним договором №28.4/С-054.06.1 від 27 червня 2006 року та договором іпотеки від 27.06.2006, укладеними між АТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 . Відповідно до п.2.2 договору розмір прав вимоги до боржника станом на 05.12.2018 за кредитним договором становить: тіло кредиту 683 251,48 USD, сума пені 1 000 000 грн. Предмет іпотеки- двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира переоформлена на іншу особу злочинним шляхом. 27.10.2016 згідно підробленого Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 27.10.2016, виданого приватним нотаріусом КМНО Змисловською Т. В., квартира перейшла у незаконний спосіб у приватну власність ТОВ «МЕМНОНІЯ». Станом на 03.12.2018 вказана квартира обтяжена іпотекою АТ «Родовід Банк» та Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві 28.03.2017 відкрито кримінальне провадження за №0003689 за ознаками злочину, передбаченого ст. 388 КК України (а.с.12).

12 січня 2019 року ОСОБА_2 повідомила боржника ОСОБА_1 про заміну кредитора за кредитним договором №28.4/С-054.06.1 від 27 червня 2006 року.

26 жовтня 2019 року ОСОБА_2 видала ОСОБА_1 довідку про відсутність заборгованості перед нею щодо вказаного кредитного договору, а також за виконавчими провадженнями, відкритими на підставі виконавчого напису нотаріуса від 23 квітня 2010 року №545 та рішення Шевченківського районного суду м. Києва в справі №761/17974/13-ц.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами не існує спору про право власності або користування майном, на яке накладено арешт, таке право позивача ніким не оспорюється, а тому вимоги ОСОБА_1 про скасування арешту на майно повинні розглядатися в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вказаний позов не стосується захисту прав позивача у зв`язку з допущеними порушеннями під час виконання судового рішення.

Як пояснив позивач, позовні вимоги стосуються арештів, які існують у завершених виконавчих провадженнях та які в силу положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» не можуть бути зняті державним виконавцем при поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 2, 9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". Всі свої зобов`язання перед новим кредитором ОСОБА_2 він виконав, про що було надано суду відповідні докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2011 головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинським С. С. у ВП №20786317 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 38 101,60 грн (а.с.56).

02.09.2016 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряном Р. Г. у ВП №51164573 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 726 979,37 грн (а.с.58).

Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би свідчив про перебування на виконанні вказаних постанов про стягнення з боржника виконавчого збору.

Строк пред`явлення вказаних виконавчих документів до виконання станом на час пред`явлення вказаного позову до суду закінчився.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З огляду на обставини справи, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що спір з приводу права позивача на вільне користування та розпорядження власним майном не стосується рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, а тому не може бути розглянутий в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з іншими доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

При вирішенні питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову про скасування арешту, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА 861754, виданий 17.09.2010, видавник: підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, номер запису про обтяження 17134570 від 17.09.2010, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до змісту вказаної постанови, 17.09.2010 державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві Філіповською Т. М. у ВП №20786317 накладено арешт на наступне майно: квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 (а.с.64).

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дата та час формування: 08.10.2020, встановлено, що:

- квартира АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2019 року;

- квартира АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2019 року;

- квартира АДРЕСА_4 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2019 року.

Судом встановлено, що відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, вказані об`єкти нерухомого майна не перебувають під арештом відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА №861754, виданий 17.09.2010 підрозділом виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Як пояснив позивач, квартира АДРЕСА_5 , йому на праві власності не належить.

Квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 27.10.2016 перейшла у приватну власність ТОВ «МЕМНОНІЯ».

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року (справа №761/13672/17) задоволено клопотанням старшого слідчого Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві про арешт майна у кримінальному провадженні, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, за фактом незаконного відчуження заставленого майна, а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 136,2 кв. м., жилою площею 36,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та була в іпотеці в AT "Родовід Банк".

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року (справа №761/15656/19), скасовано арешт на вказану квартиру, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2017 р. у справі № 761/13672/17, в межах кримінального провадження № 0003689 від 28.03.2017 року.

Як пояснив позивач, з приводу незаконного переходу права власності на вказану квартиру до ТОВ «МЕМНОНІЯ», яку він вважає своєю власністю, на даний час існує спір.

З огляду на обставини справи, вимоги позивача про скасування арешту, який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер АА №861754, виданий 17.09.2010 підрозділом виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, не підлягають задоволенню з огляду на недоведеність порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки державна реєстрація обтяження стосується лише квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку за позивачем не зареєстровано.

Позовні вимоги в частині скасування арешту, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 51164573, виданий 24.05.2016, видавник: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, задоволенню не підлягають, оскільки заявлені до неналежного відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на все майно боржника було накладено у виконавчому провадженні №51164573 з примусового виконання виконавчого листа №761/17974/13-ц, виданого 30.03.2016 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором № 28.4/С-054.06.1 від 27 червня 2006 року в розмірі 683 251,48 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення складало 5 461 229,08 грн, пеню в розмірі 1 000 000 грн, 3 % річних - 805 123,67 грн, судовий збір - 3 441 грн, а всього 7 269 793,75 грн.

Скасування арешту з усього майна позивача, як боржника у вказаному виконавчому провадженні, стосується прав та законних інтересів ПАТ "Родовід Банк" та нового стягувача - ОСОБА_2 , позовних вимог до яких заявлено не було.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин ( ч.4 ст.376 ЦПК України).

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване судове рішення змінити, виклавши його в мотивувальній частини в редакції цієї постанови.

керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Матюшка Вадима Володимировича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк