Провадження № 2-ві/127/10/20
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Гуменюка К.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Короля О.П. у цивільній справі № 127/21645/15-ц за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу,

в с т а н о в и в :

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/21645/15-ц за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу

Відповідачем ОСОБА_1 було заявлено відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Королю О.П.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області в складі судді Короля О.П. від 14 лютого 2020 року відвід визнаний необґрунтованим.

Враховуючи постановлення судом ухвали від 14 лютого 2020 року та положення ч. 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу, такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву про відвід судді по справі № 127/21645/15-ц передано на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюку К.П.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи положення ч. 7, ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про відвід судді, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Обґрунтовуючи заяву про відвід, відповідач посилався на те, що 12 листопада 2015 року суддя Король О.П. розглянув справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 та задовільнив позовні вимоги позивача, стягнувши з відповідача суму 60 116 грн. 19 коп. ОСОБА_1 до суду подана заява про скасування зазначеного вище рішення, яка розглядається суддею Королем О.П. Відповідач вважає, що суддя Король О.П. не може брати участь у розгляді даної заяви, оскільки 12 листопада 2015 року суддя вже прийняв рішення по справі на користь позивача, буде пов`язаний зі своїм рішенням і у відповідача ОСОБА_1 є сумніви у об`єктивності, неупередженості судді та у законності прийнятого за наслідками розгляду заяви відповідача судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо сумнівів заявника в об`єктивності та неупередженості судді, то суд відмічає, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при вирішенні справи «Білуха проти України» у п.49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Щодо суб`єктивного критерію, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявником доказів не надано.

Щодо об`єктивного критерію, то у пункті 52 вказаного вище рішення Європейського суду з прав людини зазначено, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). При цьому значення мають зовнішні прояви.

Суд звертає увагу, що в даному випадку заявник лише заявляє про упередженість судді. Разом з тим, будь-яких ознак зовнішнього прояву не зазначає та відповідно доказів не надає. Самі ж твердження заявника не можуть бути свідченням упередженості судді.

З огляду на вищевикладене, заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Короля О.П. у цивільній справі № 127/21645/15-ц за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 36, 40, 260 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Короля О.П. у цивільній справі № 127/21645/15-ц за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк