Провадження № 2/734/250/20 Справа № 734/4305/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

18 лютого 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі - Дідовець М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

у суд із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням звернулася ОСОБА_1 , у якій просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що є власником вищезазначеного житлового будинку, у якому зареєстрована та постійно проживає. Також у даному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка не є членом її сім`ї. З 18.08.2017 року ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає та особисті речі не зберігає, про що свідчить акт комісії у складі депутатів Деснянської селищної ради. Тому вимушена звернутися до суду.

У судове засідання позивач не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності не подавав.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12488595 від 13.11.2006 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 ;

актом обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 від 24 вересня 2019 року, який складено комісією у складі депутата Деснянської селищної ради Кича А.А., сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , встановлено, що громадянка ОСОБА_2 фактично не проживає та зберігає свої особисті речі за адресою: АДРЕСА_1 із 18.08.2017 року;

відповідно до довідки виконавчого комітету Деснянської селищної ради №196/4, ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та постійно проживає в АДРЕСА_1 . За цією адресою також зареєстрована, але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню із наступних підстав:

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 , яка не є власником або співвласником будинку АДРЕСА_1 , згідно акту обстеження не проживає з 18.08.2017 року, тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збіру з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 суд не стягує враховуючи письмову заяву представника останньої ОСОБА_6.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 109, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 не стягувати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя