Постанова

Іменем України

05 жовтня 2020 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/12526/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста",

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва

в складі судді Катющенко В.П.

від 17 липня 2017 року

у справі №755/160/16-ц Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста",

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум», Банк), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", (далі - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", Товариство) звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, уточненим в подальшому, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 19 128,30 доларів США та нарахованих пені і штрафу у розмірі 225 495,20 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовм до ПАТ "Банк Форум" про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач подав до суду апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення первісного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема щодо розміру заборгованості та сум погашення за кредитом.

Суд дійшов помилкового висновку, що Банком не було надано ні суду, ні експертній установі документи на підтвердження розміру заборгованості, а саме виписки по рахунку позичальника, яка б містила відомості про рух коштів на рахунку, відомості про зарахування коштів, здійснені операції по рахунку позичальника, та в сукупності із розрахунком заборгованості слугувала б належною підставою для встановлення реальної заборгованості по кредитному договору. Однак, такі документи були надані суду 20.09.2016, про що міститься штамп суду на супровідному листі Банку. Також, про надання даних документів зазначено і у висновку експерта.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2017 в частині відмовлених первісних позовних вимогта ухвалити нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі. Рішення суду в частині вирішення зустрічного позову просив залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, також подала апеляційну скаргу.

Посилаючись на те, що рішення суду в частині вирішення зустрічного позову ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин справи, просила рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити зустрічну позовну заяву.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2018 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2017 в частині відмови у задоволенні первісного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 128, 30 доларів США та 220 495,20 грн пені. В частині вирішення зустрічного позову рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року залучено до участі у справі правонаступника ПАт "Банк Форум" - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Вест".

Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року скасовано постанову Апеляційного суду м. Києва від 26.07.2018 в частині вирішення первісного позову та справу в цій частині направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Позивач - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Відповідачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки постановою Верховного Суду справу направлено на новий апеляційний розгляд в частині вирішення первісного позову, колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в частині зустрічних позовних вимог, за апеляційною скаргою відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого був ПАТ "Банк Форум" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0059/07/00-Z (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в розмірі 100 000 доларів США, строком по 11 липня 2017 року.

12 липня 2007 року ПАТ «Банк Форум» перерахував на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США та 40 000 доларів США.

10 серпня 2007 року, 01 квітня 2009 року, 21 червня 2012 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 укладені додаткові угоди до кредитного договору, згідно яких погоджено: забезпечення повернення кредитних коштів договором іпотеки земельної ділянки; проценту ставку за користування кредитними коштами в розмірі 12% річних; повернення боргу частинами не менше 918 доларів США, щомісячно; порядок сплати процентів.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 15 серпня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь Л. К., зареєстрований в реєстрі за №8.

Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, площею 0,0638 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована в с. Старі Безрадичі Обухівського району Київської області.

Згідно наданого Банком розрахунку, у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, станом на 09.12.2015 утворилась заборгованість у розмірі 16 878,08 доларів США (т. 1, а.с. 9-10).

В липні 2017 року ПАТ "Банк Форум" звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути заборгованість в сумі 19 128,30 доларів США, пеню в розмірі 220 495,20 грн та 5 000,00 грн штрафу, на підтвердження чого позивач надав розрахунок заборгованості станом на 06.07.2017 (період розрахунку з 12.07.2007 по 05.07.2017) (т. 1, а.с. 147-152).

Ухвалюючи рішення в частині вирішення первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може слугувати належним доказом правильності нарахування заборгованості за кредитним договором, не є доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позичальника, у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову.

Суд також зазначив, що стороною позивача не було надано ні експерту, ні суду виписки по рахунку позичальника, який би містив відомості про рух коштів на рухунку, відомості про зарахування коштів, здійснені операції по рахунку позичальника, та у сукупності із розрахунком заборгованості слугував би належною підставою по встановленню реальної заборгвоаності по кредитному договору.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач посилався на те, що суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин справи та залишив поза увагою, що документи на підтвердження розміру заборгованості, в тому числі виписка по рахунку позичальника, були отримані судом 20.09.2016, про що міститься відмітка суду на супровідному листі Банку. Також зазначив, що про надання доказів Банком вказано і у висновку експерта.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року у справі призначено судову економічну експертизу.

На виконання клопотання експерта 20 вересня 2016 року ПАТ "Банк Форум" подав до суду наступні документи:

1) завірена копія Кредитного договору №0059/07/00-7 від 12.07.2007 з додатковими угодами №1 від 10.08.2007, №2 від 01.04.2009 та №3 від 21.06.2012 (6 арк.);

2) завірена копія Умов кредитування фізичних осіб в АКБ «Форум» на суму 60 000,00 доларів США (3 арк.);

3) завірена копія Умов кредитування фізичних осіб в АКБ «Форум» на суму 40 000,00 доларів СІІІА (3 арк.);

4) завірена копія заяви від 12.07.2007 про перерахування грошових коштів відповідно до Кредитного договору №0059/07/00-7 від 12.07.2007 в сумі 60000,00 дол. СІІІА на поточний рахунок (1 арк.);

5) завірена копія меморіального валютного ордеру № 84820 від 12.07.2007 (1 арк.);

6) завірена копія заяви від 12.07.2007 про перерахування грошових коштів відповідно до Кредитного договору №0059/07/00-7 від 12.07.2007 в сумі 40000,00 дол. СІІІА на поточний рахунок (1 арк);

7) завірена копія меморіального валютного ордеру №84814 від 12.07.2007 (1 арк.);

8) завірена копія Акту №10 про знищення документів, затверджене Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» 05.08.2014 (3 арк.);

9) завірена копія акту №13 про знищення документів, затвердженого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» 19.02.2015 (3 арк.);

10) завірена копія акту №16 про знищення документів, затвердженого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» 29.10.2015 (3 арк.);

11) завірені копії заяв на переказ готівки за 2010 рік у кількості 14 шт. (14 арк.): №229237 від 20.01.2010; 2) №229227 від 20.01.2010; 3) №268965 від 19.02.2010; 4) №360552 від 22.03.2010; 5) №360567 від 22.03.2010; 6) №389402 від 20.04.2010; 7) №397198 від 19.05.2010; 8) №449856 від 18.06.201.0; 9) №538124 від 19.07.2010; 10) №518706 від 16.08.2010; 11) №755222 від 20.09.2010; 12) №712742 від 18.10.2010; 13) №741349 від 16.11.2010; 14) №753157 від 16.12.2010;

12) завірені копії заяв на переказ готівки за 2011 рік у кількості 4 шт. (4 арк.): 1) №644253 від 17.01.2011; 2) №853181 від 18.02.2011; 3) №582767 від 14.03.201 | 4) №857614 від 20.04.2011;

13) завірені копії заяв на переказ готівки за 2012 рік у кількості 3 шт. (3 арк.): 1) №549806 від 21.06.2012; 2) №145635 від 07.11.2012; 3) №273512 від 13.12.2012;

14) завірені копії заяв на переказ готівки за 2013 рік у кількості 12 шт. (12 арк.): 1) №559436 від 17.01.2013; 2) №379382 від 08.02.2013; 3) № від 11.03.2013; 4) № від 09.04.2013; 5) № від 20.05.2013; 6) №398108 від 20.06.2013; 7) №630581 від 29.07.2013; 8) №358893 від 19.08.2013; 9) №358901 ві. 18.09.2013; 10) №339119 від 17.10.2013; 11) №69055 від 05.11.2013; 12) №467524 від. 23.12.2013;

15) завірені копії заяв на переказ готівки за 2014 рік у кількості 7 шт. (7 арк.): 1) №453911 від 27.01.2014; 2) №222519 від 13.02.2014; 3) №141727 від 19.05.2014 4) №54981 від 11.06.2014; 5) №24352 від 10.09.2014; 6) 3120077 від 22.10.2014;

16) завірені копії заяв на переказ готівки за 2015 рік у кількості 2 шт. (2 арк.): 1) №102378 від 30.06.2015; 2) № 48681 від 19.08.2015;

17) копія меморіального ордеру № 279464 від 22.09.2009 (1 арк.);

18) копія меморіального ордеру № 467540 від 23.12.2013 (1 арк.);

19) копія меморіального ордеру № 453912 від 27.01.2014 (1 арк.);

20) банківські виписки по рахунках ОСОБА_1 (88 арк.)

З наведеного слідує, що на підтвердження розміру заборгованості ПАТ "Банк Форум" подавав до суду першої інстанції виписки по рахунку ОСОБА_1 на 88 аркушах та інші документи. Отримання судом листа із вказанами документами підтверджується вхідним штампом суду "Одержано" 20.09.2016 та підписом працівника суду (т. 1, а.с. 215).

З матеріалів справи також вбачається, що копії вищевказаних документів було повторно подано до суду і дані документи наявні в матеріалах справи (т. 2, а.с. 27-187). До того ж , копія листа про надання документів до сду упершої інстанції від 20.09.2016 завірена підписом судді (т. 2, а.с. 27 на звороті), що відповідає вимогам процесуального закону.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеялційної скарги, що матеріали справи також не містять доказів, що вищевказані документи були направлені експерту для проведення судової економічної експертизи.

Дійсно, як вбачається зі змісту експертного висновку 10.10.2016 представником ОСОБА_1 було надано, окрім іншого, копії виписок по рахунках за період з 12.07.2007 по 13.02.2008. Також у висновку зазначено, що дані обліку заборгованості по кредиту (тілу кредиту) та нарахованих процентів за відповідними рахунками за період з 14.02.2008 по 09.12.2015 в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, судово-економічну експертизу проведено без урахування документів, які 20.09.2016 надавались Банком до суду, на виконання клопотання експерта.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач за певрісним позовом надав докази на підтвердження розміру заборгованості, зокрема виписки по рахунку позичальника. Крім того, такі докази засвідчені у визначеному законом порядку, оскільки містять підписи уповноважених осіб.

Разом з тим, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, допустився порушення норм процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність в матеріалах справи виписок по рахунку позичальника, яка є належним доказом розміру заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п.1, п. 4 ч. 2 ст. 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду щодо вирішення первісного позову та ухвалення нового судового рішення в цій частині.

Вирішуючи спір за первісним позовом, колегія суддів виходить з наступного.

Як вже зазначалось вище, 12.07.2007 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 100 000,00 доларів США, строком по 11.07.2017.

Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору за користування кредитними коштами в розмірі 40 000 доларів США встановлюється плата в розмірі 10% процентів річних, за користування кредитними коштами в розмірі 60 000 доларів США встановлюється плата в розмірі 12% процентів річних.

Пунктом 3.2.2. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

10 серпня 2007 року між АКБ «ФОРУМ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №0059/07/00-Z від 12 липня 2007 року, за умовами якої забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є: договір іпотеки земельної ділянки, загальною площею 0,0999 га, що стане власністю позичальника в майбутньому за адресою: АДРЕСА_1 від 12 липня 2007 року; договір іпотеки земельної ділянки, загальною площею 0,0638 га, що стане власністю позичальника в майбутньому за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Старі Безрадичі, Старобезрадичівська сільська рада, який буде укладено до 27 серпня 2007 року.

01 квітня 2009 року між АКБ «ФОРУМ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору від 12 липня 2007 року, якою сторони погодили, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12% процентів річних.

21 червня 2012 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору від 12 липня 2007 року, в якій сторонами було визначено, що позичальник здійснює повернення основної заборгованості по кредиту частинами, протягом кожного місяця, починаючи з липня 2008 року в сумі не менше 918 доларів США 00 центів на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів в ПАТ «БАНК ФОРУМ». Якщо останній день місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то останнім днем платежу вважається перший банківський день після вихідних, святкових або неробочих днів. Проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно на рахунок для погашення кредиту та процентів № НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ФОРУМ», щомісячно, не раніше 1-го та не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів за користування кредитними коштами. Якщо 20-те число випадає на вихідний або святковий день, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів.

З матеріалів справи також вбачається, що під час розгляду даної справи ПАТ "Банк Форум" відступив право вимоги за кредитним договором від 12.07.2007, укладеного з ОСОБА_1 , ТОВ "ФК "Інвестохіллс Вест".

Так, згідно договору №002/19/5 про відступлення прав вимоги від 26.03.2019 та додатку №1 до договору до ТОВ "ФК "Інвестохіллс Вест" перейшло право вимоги за кредитним договором №0059/07/00-Z від 12.07.2007, укладеного між АКБ "Форум", яке змінило своє найменування на ПАТ "Банк "Форум", та ОСОБА_1 , у розмірі 22 780,86 доларів США (т. 3, а.с. 84-86).

За приписами статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року залучено до участі у справі правонаступника ПАт "Банк Форум" - ТОВ "ФК "Інвестохіллс Вест" (т. 3, а.с. 95-96).

Отже, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Вест" є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором №0059/07/00-Z від 12.07.2007, укладеного між Банком та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та видав грошові кошти на суму 100 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером №84820 від 12.07.2007 на суму 60000,00 доларів США та меморіальним валютним ордером №84814 від 12.07.2007 на суму 40000,00 доларів США, а також заявами ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 11-13).

В свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2015 Банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове виконання зобов'язань. У даній вимозі Банк вимагав протягом 7 днів сплатити заборгованість, а саме: 16 054,56 доларів США основної смуи кредиту, заборгованість за простроченими процентами станом на 09.11.2015 в сумі 326,59 доларів США, заборгованість за строковими процентами станом на 09.11.2015 в сумі 208,71 доларів США, сплатити пеню в сумі 106,43 доларів США та штраф у розмірі 5000,00 грн (т. 1, а.с. 14).

Матеріали справи не містять доказів виконання ОСОБА_1 вимоги Банку про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, Банком надано два різні розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Зокрема, згідно розрахунку, наданого Банком, станом на 09.12.2015 (період розрахунку з 12.07.2007 по 08.12.2015) розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становив 16 878,08 доларів США становив 16 878,08 доларів США, з яких: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 16 054,56 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 495,49 доларів США; поточна заборгованість за нарахованими процентами - 203,36 доларів США; пеня з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами - 127,67 доларів США; штраф за невиконання п. 3.3.7 та п. 4.4 кредитного договору - 5 000,00 грн (т. 1, а.с. 9-10).

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 06.07.2017 (період розрахунку з 12.07.2007 по 05.07.2017) розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становив: 19 128,30 доларів США основної заборгованості; 220 495,20 грн пені та 5 000,00 грн штрафу, а саме: заборгованість по поверненню кредитних коштів - 16 015,60 доларів США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 2 925,85 доларів США; поточна заборгованість за нарахованими процентами - 186,85 доларів США.

З матеріалів справи також вбачається, що 28.12.2015 ОСОБА_1 здійснено платіж в сумі 38,96 доларів США, який зараховано в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту (т. 1, а.с. 148 на звороті).

Отже, в розрахунку станом на 06.07.2017 Банком враховано здійснений ОСОБА_1 28.12.2015 платіж на погашення кредиту в сумі 38,96 доларів США, який було зараховано на погашення поточної заборгованості.

Заперечуючи проти розміру заборгованості, ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення сдуової економічної експертизи.

Згідно висновку експерта №11722/16-45 від 28.04.2017 встановити розмір заборгованості не видається за можливе у зв'язку з відсутністю виписок по рахунку за період з 14.02.2008 по 09.12.2015.

При цьому, зі змісту вказаного висновку вбачається, що даний висновок не підтверджує абсолютної відсутності заборгованості у позичальника перед банком, не заперечує її наявності, а лише фіксує неможливість її точного визначення.

Інших доказів на спростування розміру заборгованості ОСОБА_1 до суду не надала.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доводено належними доказами розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 16 015,60 доларів США (16054,56-38,96).

Визначаючи розмір заборгованості за процентами та пенею, виходячи з наявності двох розрахунків, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів виходить з наступного.

Скасовуючи постанову Апеляційного суду м. Києва від 26.07.2018, касаційний суд виходив з того, що вирішення питання про стягнення заборгованості за процентами та пенею відбулося без врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №202/4494/16 (провадження №14-318цс18) та правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 наведено такий правовий висновок.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №202/4494/16 наведено правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що 17.11.2015 направив ОСОБА_1 вимогу про досткровое виконання зобов'язань за вих. № 15341/1/1.2, що підтверджується копією такої вимоги у матеріалах справи (т. 1, а.с. 14), а отже змінив строк виконання основного зобов'язання.

Після зміни строку основного зобов'язання Банк має право на отримання відсотків та пені, нарахованих лише за умовами договору.

Як зазначалось вище, в матеріалах справи містистья два розрахунки заборгованості за кредитним договором станом на 09.12.2015 та 06.07.2017.

Колегія суддів приймає до уваги розрахунок заборгованості щодо відсотків та пені, станом на 09.12.2015, оскільки даний розрахунок здійснено в межах строку дії договору. А розрахунок заборгованості станом на 06.07.2017 Банком здійснено після зміни строку виконання основного зобов'язання, тобто нараховано відсотки та пеню поза межами дії кредитного договору.

В пункті 5.3. кредитного договору сторони домовилися, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобов`язань по повернення суми кредиту, сплаті процентів та інших зобов`язань, передбачених п. 3.3 цього Договору є умовами, при яких припиняється кредитування Банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів Банку, сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього, Банк надає під розписку уповноваженій особі, або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про поверні позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми, Банк по закінченню 15-ти денного строку з дати надіслання такої вимоги, звертає стягнення на заставлене майно у розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів, неустойки, збитків та інших витрат Банку, у порядку визначеному цим Договором, договором застави та чинним законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії договору з урахуванням п. 5.3. кредитного договору закінчився 09.12.2015.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості, складеного станом на 09.12.2015, Банком нараховано відсотки в загальній сумі 695,85 доларів США.

Беручи до уваги положення п. 5.3. кредитного договору та зважаючи на те, що розрахунок відсотків здійснено Банком в межах дії договору, колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 695,85 доларів США, які нараховані по умовам кредитного договору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що нявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 127,67 доларів США, яка нарахована Банком за умовами договору, з урахуванням зміни строку основого зобов`язання, а саме за період з 21.11.2014 по 23.11.2015, тобто в межах дії кредитного договору.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення відсотків та пені підлягають частковому задоволенню в сумі 823,52 доларів США (695,85+127,67).

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу, з огляду на таке.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового "зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 4.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається у розмірі 0,2% за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Виходячи з таких умов договору, колегія суддів вважає, що позивач обґрунтовано нарахував відповідачці пеню у розмірі 127,67 доларів США, і такі вимоги задоволено судом апеялційної інстанції.

У той самий час, згідно з пунктом 4.4 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за кожен випадок невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань.

Оскільки за порушення зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів до ОСОБА_1 застосована відповідальність у виді пені, застосування до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання (невиконання чи неналежне виконання умов договору) суперечитиме вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відтак позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 5000 грн не підлягають задоволенню.

Отже, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 , становить 16 839,12 доларів США (16 015,60+695,85+127,67).

Враховуючи те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №74627 від 24.12.2015 та платіжного доручення №32107 від 14.07.2017 за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 10876,70 грн, а також згідно платіжного доручення №46322 від 18.08.2017 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 11964,37 грн (т. 1, а.с. 3, 146, 245).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 13 855,40 грн, з яких 6597,81 грн судового збору за подання позовної заяви та 7257,59 грн за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року в частині вирішення первісного позову - скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (; місцезнаходження: м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, будинок №8А, офіс №111) заборгованість за кредитним договором в сумі 16 839 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять дев'ять) доларів США 12 центів.

В іншій частині первісних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" судовий збір в сумі 13 855 (тринадцять тисяч вісмсот п'ятдесят п'ять) грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай