Справа № 263/1764/20
Провадження № 2/263/1232/2020
УХВАЛА

19 лютого 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Жилкомплекс», третя особа: Управління міського майна Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Жилкомплекс» про визнання права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України, а саме, за вимогами ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд акцентував увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Порядок сплати і розмір судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2020 року встановлено у розмірі 2102 грн.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір», який діє на дату звернення із позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні позову позивач вказала ціну позову 150 200 грн. та зазначила, що судовий збір має складати 1502 грн., при цьому надала квитанцію про сплату судового збору в розмірі 420,40 грн. та заявила клопотання у позові про зменшення судового збору, посилаючись на те, що її дохід складає 2808,08 грн. на місяць, що підтверджується відповідною довідкою ПФУ.

Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто, підставою для звільнення або зменшення від сплати судового збору є скрутний майновий стан сторони.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, з наданих позивачем документів вбачається, що розмір її пенсії за період липень-листопад 2019р. складає 2794,02 грн. на місяць, у грудні 2019р. 2808,08 грн., а загалом за вказаний період - 16 778,18 грн., тобто, вказаний нею дохід (розмір пенсії) достатній для оплати судового збору в належному розмірі, оскільки визначена сума судового збору не перевищує 5% її доходу за попередній рік, враховуючи вказаний нею розмір пенсії (доходу).

У зв`язку із цим суд не вбачав підстав для задоволення клопотання позивача про зменшення судового збору та відмовив в задоволенні клопотання, оскільки нею не підтверджено, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, тобто, не достатньо підтверджено скрутний майновий стан.

Таким чином, оскільки позивачем сплачений судовий збір у розмірі 420,40 грн., тому позивачеві необхідно було доплатити судовий збір, з урахуванням вже сплаченої суми.

Позивачу було надано термін для усунення вказаних недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Указана ухвала отримана позивачем 12.02.2020 року.

14.02.2020 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач просила зменшити сплату судового збору з 1502 грн. до 751 грн. та надала відповідну квитанцію про доплату судового збору. В обґрунтування вказаного клопотання позивач вказала, що за грудень 2019р. сплатила за комунальні послуги 1720,30 грн., інші кошти з отриманих доходів (пенсії) їй потрібні на обстеження та лікування.

Клопотання про продовження строку для усунення недоліків до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ознайомившись з поданою заявою та долученими до неї додатками, суд вважає, що позивач не в повному обсязі виконала вимоги ухвали суду від 12.02.2020 року про залишення позову без руху, тобто, позивачем не в повному обсязі сплачено суму судового збору.

Що стосується клопотання позивача про зменшення сплати судового збору з 1502 грн. до 751 грн., то воно не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав, оскільки нею не підтверджено, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, тобто, не достатньо підтверджено скрутний майновий стан. Крім того, з наданих квитанцій вбачається, що сума сплати за комунальні платежі за грудень 2019 р. складає 1362,40 грн., тобто менше зазначеного позивачем - 1720,30 грн. Доказів необхідності проведення медичних обстежень та лікування позивачем також не надано.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не усунуті недоліки, у зв`язку із якими її позовна заява залишена без руху, не подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків, в задоволенні клопотання про зменшення судового збору відмовлено, на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України така позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про зменшення судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Жилкомплекс», третя особа: Управління міського майна Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції безпосередньо або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Томілін