Справа № 626/1406/20
Провадження № 2/626/462/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.10.2020 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченко В.О.

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення заборгованості по аліментам, а саме просить частково звільнити її від сплати заборгованості, що утворилась внаслідок несплати таких на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області № 626/2186/19 від 03.03.2020 року, шляхом зменшення такої заборгованість до суми до 10784,25 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 08.09.2007 року по 24.09.2019 року, який розірвано рішенням Красноградського районного суду Харківської області. За час шлюбу в них народилось троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області № 626/2186/19 від 03.03.2020 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.09.2019 року до повноліття дітей.

За період з 25.09.2019 року по квітень 2020 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 21568,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам Красноградського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

ОСОБА_1 працює в Хрестищенському ЗЗСО на посаді педагога-організатора. Згідно довідки про доходи з вересня 2019 року по квітень 2020 року розмір її заробітної плати в середньому становить 5555,36 грн., за відрахуванням податків в середньому 3900 грн. на місяць.

За період коли позивач не проживає з дітьми вона надавала матеріальну допомогу. Здійснювала перерахування коштів на утримання дітей в вересні 2019 року та лютому 2020 року по 1000 грн., також придбавала речі для дітей (одяг, взуття, канцелярські товари та товари для школи), продукти харчування.

Так як позивач проживає в іншому селі, то свою земельну ділянку в с. Володимирівка віддала в користування ОСОБА_3 , а в с. Хрестище, де вона проживає, тримає господарство з якого і надає допомогу дітям.

З урахуванням вимог СК України відрахування на дітей повинні становити не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зокрема з 6 до 18 року ця сума становить 1109 грн. на дитину. В розрахунку на трьох дітей не менше 3327 грн. на місяць. Дана сума складає 80% її заробітної плати.

Тому так як позивач з 25.09.2019 року по квітень 2020 року надавала добровільно допомогу дітям, тому вважає, що нарахована заборгованість з аліментів підлягає зменшенню на 50%, тобто до 10784,25 грн.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з серпня 2019 року діти проживають з ним, позивач залишила сім`ю та переїхала жити до с. Хрестище, Красноградського району, Харківської області. Щодо допомоги, яку надавала ОСОБА_1 , відповідач зазначив, що в 2019 році позивач придбала сину ОСОБА_8 двоє трусів та одні спідні штани, ОСОБА_9 придбала туніку, ОСОБА_10 придбала штани. Також в секонд хенді придбала ОСОБА_10 шубу. Купувала 2 кг цукерок та грошима дала 2000 грн. В 2020 році придбала дітям наступні речі: шапку в`язану Карині, 3 пачки цукерок, шампунь - 1 шт., мило - 1 шт., мочалка - 1 шт., шампунь-гель - 1 шт., магнітики - 3 шт., кухлі - 3 шт., м`яч - 1 шт., сік - 3 пачки, йогурт - 3 пачки, барні 3 шт. Крім цього, плаття, 2 футболки, шорти, які були малого розміру. Більше ніяких речей та коштів з вересня 2019 року по 10 липня 2020 року ОСОБА_1 дітям не придбавала.

По підрахункам відповідача, було придбано речей на суму приблизно 1000 грн. та 2000 грн. ОСОБА_1 дала грошима.

Отже позивачем була надана матеріальна допомога на утримання дітей з вересня 2019 року по 10 липня 2020 року на суму близько 3000 грн.

Щодо земельної ділянки про яку вказує позивач, то вона була надана в користування не позивачем, а рішенням сільської ради. Зі свого господарства позивач нічим дітям не допомагала.

Позивач у відповідності до ч. 2 ст. 197 СК України не вказала в позові про те, що вона хворіла й не підтвердила це документально. Також не довела інші істотні обставини, що перешкоджали їй надати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Заборгованість по аліментам може бути зменшена лише на 3000 грн. Цю суму відповідач визнає добровільно, хоча позивач не надала ніяких доказів того, що вона взагалі в цей період допомагала матеріально дітям.

Просить позов задовольнити частково, зменшити позивачу заборгованість по аліментам на 3000 грн., тобто до 18568,50 грн.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали свою позовну заяву та дали пояснення аналогічні зазначеним в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні визнали позов частково та дали пояснення аналогічні зазначеним у відзиві на позов.

Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 08.09.2007 року по 24.09.2019 року, який розірвано рішенням Красноградського районного суду Харківської області. За час шлюбу в них народилось троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області № 626/2186/19 від 03.03.2020 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.09.2019 року до повноліття дітей.

За період з 25.09.2019 року по квітень 2020 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 21568,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам Красноградського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Як зазначає позивач, в зв`язку з тим, що вона з 25.09.2019 року по квітень 2020 року добровільно надавала дітям матеріальну допомогу, то заборгованість зі сплати аліментів підлягає зменшенню на 50%, тобто до 10784,25 грн.

Відповідно до ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Істотними обставинами, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами згідно з ч. 2 ст. 197 СК України, можуть бути лише ті, які стали причиною (однією з причин) виникнення такої заборгованості.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач як на підставу зменшення заборгованості по аліментам зазначає скрутне матеріальне становище та добровільне надання матеріальної допомоги дітям.

Але позивач офіційно працює педагогом-організатором Хрестищенського ЗЗСО Красноградської районної ради. Згідно довідки про доходи за період з вересня 2019 року по квітень 2020 року їй нарахована заробітна плата 40870,57 грн.

Як зазначив відповідач, позивач з 25.09.2019 року по квітень 2020 року добровільно надала дітям матеріальну допомогу приблизно на суму 3000 грн., на яку він і погодився зменшити розмір заборгованості позивача по аліментам.

Зменшити заборгованість по аліментам можливо лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із тяжкою хворобою платника аліментів або іншою обставиною, що має істотне значення.

В свою чергу позов ОСОБА_1 про зменшення заборгованості по аліментам, належними і допустимими доказами не обґрунтований.

При цьому до посилань позивача на те, що за час перебування у шлюбі відповідач не працював і в цей період вони разом тримали домашнє господарство(качок, гуси, свиней, корову) за рахунок чого і забезпечували утримання дітей, суд ставиться критично, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначена заборгованість, яку просить зменшити позивач, утворилася за період з 25.09.2019 року по квітень 2020 року, а шлюб між ними було розірвано рішенням суду від 23.09.2019 року, при цьому відповідно до пояснень обох сторін, фактично вони не мешкали разом ще з літку 2019 року, тобто вказана заборгованість утворилася зовсім за інший період.

Також суд ставиться критично і до посилань позивача і його представника в судовому засіданні, що все домашнє господарство (качки, гуси, свині, корова та ін.), яке придбавалося за спільні сумісні кошти подружжя, після розірвання шлюбу залишилося у відповідача, в зв`язку з чим на цю суму необхідно і зменшити розмір заборгованості, оскільки при розірванні шлюбу питання щодо розподілу спільного майна подружжя не вирішувалося, що може бути заявлено позивачем в межах строків позовної давності.

Крім того, питання з приводу розподілу майна подружжя, ніяким чином не стосується предмету даного позову з приводу зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 зазначеної статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З огляду на те, що обов`язок батьків по утриманню дітей є рівним, а доводи позовної заяви про зменшення заборгованості по аліментам, належними і допустимими доказами не обґрунтований, часткове визнання відповідачем позовних вимог щодо надання добровільної матеріальної допомоги дітям позивачем в сумі 3000 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та часткове звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, що утворилась внаслідок несплати таких на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області № 626/2186/19 від 03.03.2020 року, шляхом зменшення такої заборгованість до суми 18568 гривень 50 коп.

Керуючись ст. 141, 180, 197 СК України, ст. 4-5, 12, 76-83, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Частково звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , від сплати заборгованості за аліментами, що утворилась внаслідок несплати таких на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області № 626/2186/19 від 03.03.2020 року, шляхом зменшення такої заборгованість до суми 18568 (вісімнадцять тисяч пятсот шістдесят вісім) гривень 50 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13 жовтня 2020 року.

Суддя