ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-751/2007 Номер провадження 22-ц/814/1976/20Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О.О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі :

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів:Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Мисечко А.І.,

за участі: державного викоанвця Донця Я.В., представника скаржника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року

по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Донець Ярослава Вікторовича щодо неправомірно складеної довідки-розрахунку заборгованості по аліментам.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаною скаргою в якій просила визнати неправомірною та скасувати довідку-розрахунок №59587 від 27.12.2019 року про нараховані та сплачені аліменти за підписом старшого державного виконавця Донець Я.В., а також просила зобов`язати Крюківський ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області провести повторний розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 з урахуванням існуючої заборгованості та сплачених ним сум.

В обґрунтування скарги вказувала, що на виконанні в Крюківському ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-751 виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 19.07.2007 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття.

Зазначала, що вона отримала довідку-розрахунок №59587 від 27.12.2019 року про нараховані та сплачені аліменти за підписом старшого державного виконавця Донець Я.В. з якої вбачається, що станом на 01.12.2019 року боржник має переплату по аліментам в сумі 5007,90 грн.

Вважала, що вказана довідка-розрахунок незаконна, оскільки при проведенні розрахунку державний виконавець взагалі не взяв до уваги період до 08.02.2018 року.

Крім того, в заяві від 05.12.2019 року вона повідомила державного виконавця Донець Я.В. про те, шо сума заборгованості на 31.12.2017 року становила 233003 грн. 39 коп.

Таким чином, державний виконавець при проведенні розрахунків не врахував суму боргу за минулий період за мінусом 107124 грн 25 коп, які боржник сплатив в лютому 2018 року. Відтак, початкова сума боргу для державного виконавця в розрахунку від 27.12.2019 року мала становити 125878 грн. 14 коп.

Також вказувала, що в оскаржуваному розрахунку взагалі не взято до уваги дійсний розмір заробітку ОСОБА_2 згідно його декларації.

Аналогічна ситуація і за 2019 рік.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Донець Я.В. щодо неправомірно складеної довідки-розрахунку заборгованості по аліментам задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано довідку-розрахунок №59587 від 27.12.2019 року про нараховані та сплачені аліменти боржником ОСОБА_2 за підписом старшого державного виконавця Донець Я.В.

Зобов`язано Крюківський ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області провести повторний розрахунок нарахованих та сплачених аліментів боржника ОСОБА_2 з повним дослідженням сум отриманих доходів ОСОБА_2 за період з 08.02.2018 року по 11.02.2020 року.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати ухвалу місцевого суду та відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 .

В обгрунтування скарги вказує, що місцевий суд скасував довідку-розрахунок, яка була на час постановлення ухвали нечинною, оскільки державним виконавцем було проведено новий розрахунок відповідно до ст. 71 ЗУ « Про виконавче провадження».

Також місцевим судом не вірно враховано, що в декларації боржника за 2018 рік вказано сукупний дохід, а стягнення аліментів нараховується від суми заробітку( доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку ( доходу) податків.

Таким чином, місцевий суд не врахував, що дохід від відчуження нерухомого майна в розмірі 100000 грн. та від надання майна в оренду у сумі 12000 грн. отримані дружиною ОСОБА_5 та не являються доходом боржника.

Також, не погодившись з ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила скасувати ухвалу місцевого суду в частині відмови в задоволенні скарги та постановити в цій частині нове рішення про задоволення скарги.

В обгрунтування скарги вказує, що державний виконавець невірно нарахував аліменти станом на дату написання її заяви та не врахував дохід, який боржник отримував будучи народним депутатом.

Крім того, скаржниця зазначила, що суми вказані в розрахунку не відповідають фактичним сумам отриманих доходів.

Вважає, що їй безпідставно було відмовлено в проведенні прерахунку боргу за період до 08.02.2018 року.

Від Крюківського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області надійшов відзив на апеляційгну скаргу ОСОБА_2 в якому вони просили ухвалу місцевого суду скасувати, а в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши доповідь судді -доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що на виконанні в Крюківському ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-751 виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області 19.07.2007 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття.

Також встановлено, що скаржником отримано довідку-розрахунок №59587 від 27.12.2019 року про нараховані та сплачені аліменти за підписом старшого державного виконавця Донець Я.В. з якої вбачається, що станом на 01.12.2019 року боржник має переплату по аліментам в сумі 5007,90 грн.

07.02.2018 року ОСОБА_3 надала державному виконавцю заяву про те, що претензій до ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 07.02.2018 року не має, та просила повернути виконавчий лист без подальшого його виконання.

Постановою державного виконавця від 08.02.2018 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі вказаної заяви.

Отже, з викладеного вбачається, що стягувач своєю заявою підтвердила, що зобов`язання боржника по сплаті аліментів перед нею станом на 07.02.2018 року відсутнє, а тому відсутні підстави вважати, що до 07.02.2018 року у боржника була наявна заборгованість по аліментах.

Задольняючи скаргу частково, місцевий суд виходив з того, що державний виконавець здійсним обчислення сум у спірному розрахунку не в повному обсязі, а саме не врахував всіх видів доходів за 2018 рік, отриманих скаржником, які зазначені у щорічній декларації.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Виходячи з наведеного, судовий контроль за виконанням судових рішень при розгляді скарг на дії державного виконавця полягає у перевірці дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, а будь-які спори сторін виконавчого провадження стосовно розміру нарахованої заборгованості по аліментам мають бути розглянуті судом в порядку позовного провадження за зверненням таких осіб.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з роз`ясненнями пункту 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Колегія суддів вважає, що зобов`язавши посадову особу ВДВС здійснити перерахунок заборгованості, фактично втручається у право і обов`язок виконавця, надані йому законом, самостійно визначати розмір заборгованості по аліментам.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що зі змісту скарги ОСОБА_3 та заявлених вимог вбачається, що стягувач не погоджується з розрахунками заборгованості за аліментами, проведеними державним виконавцем і вважає, що розмір заборгованості, визначений у розрахунку не відповідає щорічній декларації боржника про доходи за 2018 рік.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що у вказаній справі ОСОБА_3 позову до ОСОБА_2 про визначення розміру заборгованості не пред`являла, таких вимог матеріали справ не містять.

Із справи вбачається, що постановою державного виконавця від 08.02.2018 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі заяви ОСОБА_3 ( а.с.54).

Таким чином, стягувач своєю заявою підтвердила, що зобов`язання боржника по сплаті аліментів перед нею станом на 07.02.2018 року відсутнє.

За таких обставин у державного виконавця були відсутні підстави нараховувати заборгованість по виконавчому листу з 08 лютого 2018 року, оскільки в цей період виконавчий лист було повернуто стягувачу.

Між тим, вказане не позбавляє права ОСОБА_3 звернутися до суду з позовом в порядку ст. 194 Сімейного кодексу, згідно якої остання має право стягунти аліменти за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58)

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 374, 376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року скасувати.

В задоволення скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Донця Я.В. щодо неправомірно складеної довідки-розрахунку заборгованості по аліментам відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

О.Ю. Кузнєцова