Номер провадження 2/754/5291/20
Справа №754/6993/20
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Каліта І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Подану заяву мотивує тим, що 23.04.1977 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу народилося двоє дітей, які на момент звернення позивача до суду є повнолітніми. Спільне життя подружжя не склалося, стосунки поступово погіршувалися, що в подальшому призвело до неможливості продовження шлюбних відносин та їх фактичне припинення. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть та не підтримують подружніх стосунків. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд шлюб між сторонами розірвати.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На початку розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки. Подану зустрічну позовну заяву мотивує тим, що вона є опікуном доньки, яка є інвалідом з дитинства І групи. Відповідно до довідки МСЕК МОЗ України № 122316, донька потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. У зв`язку із постійним доглядом за донькою, позивач за зустрічним позовом позбавлена можливості працювати на високооплачувальній роботі, а тому отримує лише пенсію у розмірі 2000 грн. ОСОБА_1 в свою чергу працює, отримує заробітну плату. У зв`язку із чим, позивач за зустрічним позовом вважає за доцільне стягнути із ОСОБА_1 на свою користь аліменти у розмірі 3500 грн. на утримання повнолітньої доньки.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.07.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів прийнято до розгляду в одному провадженні із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов про розірвання шлюбу розірвати, щодо зустрічної позовної заяви заперечували, з тих підстав, що ОСОБА_2 не має права здійснювати будь-які дії від імені своєї повнолітньої доньки, оскільки остання не визнана в судовому порядку недієздатною та не було призначено опікуна.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила шлюб розірвати. Подану зустрічну позовну заяву підтримала, просила її задовольнити з викладених підстав.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 квітня 1977 року у Дніпровському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Києва, актовий запис № 209.

У період шлюбу народилося двоє дітей, які на момент розгляду справи є повнолітніми.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові.

З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї.

При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін.

Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 вбачається, що остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК № 122316 від 31.08.2010 року вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства, група інвалідності перша А з 30.08.2010 року, інвалідність встановлена безстроково. Крім того, відповідно до висновку у вказаній довідці, ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за віком та працює у ТОВ «Фермер - Торг-Плюс».

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Деснянському РУПСЗН і отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства І групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3 в судовому порядку не була визнана недієздатною, рішень про призначення ОСОБА_2 опікуном своєї доньки ухвалено не було.

Посилання позивача за зустрічним позовом на положення ст. ст. 181, 184 СК України є некоректним, оскільки ОСОБА_2 просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки, в той час, як вказані положення статей регулюють питання обов`язку матері, батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Інших доводів та доказів щодо стягнення аліментів на повнолітню доньку зустрічна позовна заява не містить.

Суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, ст. 11, 27, 104, 105, 110-113, 180 - 182, 184, 191 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 квітня 1977 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Києва, актовий запис № 209 - розірвати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: В.О. Сенюта