Житомирський апеляційний суд
Справа №281/424/20 Головуючий у 1-й інст. Свинченко Г. Д.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №281/424/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Свинченко Г.Д. у смт Лугини,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило станом на 24 березня 2020 року стягнути заборгованість у сумі 41 791,30 грн., яка складається із: простроченого тіла кредиту в сумі 24 010,88 грн.; заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України в розмірі 9 710,80 грн.; пені в сумі 5 603,37 грн. та штрафу 500 грн. (фіксованої частини) і 1 966,25 грн. (процентної складової). Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до банку та підписав заяву від 03 лютого 2011 року №б/н. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшений до 17 500 грн. ОСОБА_1 належно не виконує свої фінансові зобов`язання, у зв`язку із чим утворилася вищевказана заборгованість.

Заочним рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором від 03 лютого 2011 року в сумі 24 010,88 грн. та судовий збір у розмірі 1 197,14 грн. У стягненні решти заборгованості відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу в цій частині. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, за пенею та штрафом задовольнити. Зазначає, що при укладенні кредитного договору сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Позичальником особисто підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за умовами якої встановлено базову процентну ставку в розмірі 3%, визначено порядок нарахування та розмір пені, а також штраф. Вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17, оскільки така висловлена у конкретній справі за інших правовідносин, коли відповідачем заперечувалися умови договору. У даній справі заперечення відповідача відсутні. Наполягає, що суду надано саме ту редакцію Умов та правил надання банківських послуг, до якої приєднався відповідач при підписанні анкети-заяви. Заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи, відповідач не надав. Зазначає, що ОСОБА_1 погашав заборгованість до 21 серпня 2019 року, а отже приєднався до редакції Умов та правил від 01 березня 2019 року, а тому банк має право на стягнення заборгованості за процентами, які нараховані на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України у відповідності до положень Умов та правил.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Виходячи із принципу диспозитивності апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь банка заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 24 010,88 грн., оскільки в цій частині судове рішення не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у розмірі 9 710,80 грн., пені в сумі 5 603,37 грн. та штрафу 500 грн. (фіксованої частини) і 1 966,25 грн. (процентної складової), суд першої інстанції виходив із того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 03 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.32).

У анкеті-заяві сторонами досягнуто згоди щодо кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold у розмірі 500 грн., та обрано опції «платіжна картка кредитка «Універсальна» і «зарплатна картка». У заяві зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

Також ОСОБА_1 04 лютого 2011 року була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», в якій зазначені, зокрема, базова процентна ставка у розмірі 3% в місяць, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості та штраф (а.с.98).

Банком не заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом. Виходячи із засад диспозитивності, суд розглядає справи в межах заявлених вимог. Разом із тим, банк просить стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, в сумі 9 710,80 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статі 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з частиною другою ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Строк дії кредитної картки є строком кредитування. Із довідки банку слідує, що відповідачу за кредитним договором було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 із терміном дії до жовтня 2014 року; № НОМЕР_2 із терміном дії до січня 2018 року; № НОМЕР_3 із терміном дії до квітня 2018 року та кредитну картку № НОМЕР_4 , яка відкрита 08 травня 2018 року, з терміном дії до грудня 2021 року (а.с.30).

Отже, строк кредитування за даним кредитним договором закінчується у грудні 2021 року. До спливу даного строку нараховувати відсотки на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України за період із 01 жовтня 2019 року по 24 березня 2020 року у банка підстав не було, а застосування при розрахунку процентної ставки на рівні 84% на прострочений кредит із посиланням на положення ст.625 ЦК України суперечить змісту самої норми, яка передбачає лише три проценти річних від простроченої суми. Отже, банк безпідставно до грудня 2021 року нарахував 9710,80 грн., як відповідальність за порушення грошового зобов`язання у порядку частини другої ст.625 ЦК України, а тому в стягненні даної суми суд першої інстанції відмовив обґрунтовано, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Разом із тим, суд першої інстанції неправильно вважав відсутньою домовленість між сторонами щодо пені та штрафу.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», на якій міститься підпис відповідача, визначено пеню і штраф. Так, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості пеня=пеня(1)+пеня(2), де пеня(1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення за кредитом або процентами 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше. Штраф при порушенні термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, визначено у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Отже, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» є частиною кредитного договору, оскільки підписана ОСОБА_1 , а тому вимоги банку про стягнення заборгованості за пенею та штрафом є частково обґрунтованими.

Хоча умови даного кредитного договору передбачають застосування штрафних санкцій при порушенні фінансової дисципліни, але позовні вимоги в частині пені за прострочене зобов`язання не можуть бути задоволені, оскільки чинним законодавством передбачена заборона подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, про що існує правова позиція ВСУ, висловлена у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Штраф сторонами узгоджений у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, із урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Однак, відповідно до частини другої ст.550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються, а тому доведеним є розмір процентної складової штрафу в сумі 1 200,54 грн. (24 010,88 грн. х 5% = 1 200,54 грн.).

Із огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні штрафу (фіксованої частини і процентної складової) підлягає до скасування з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким такі вимоги банку задовольняються частково, що відповідає приписам ст.376 ЦПК України. Рішення в частині відмови у стягненні пені залишається без змін.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (25 711,42 грн. х 100 : 47 791,30 грн. = 53,8%; 5 255 грн. х 53,8% : 100 = 2 827,19 грн.).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року в частині відмови у стягненні штрафу та стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) штраф у сумі 500 грн. (фіксованої частини) та 1 200 грн. 54 коп. (процентної складової).

Рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, та пені залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (; м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) 2 827 грн. 19 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: