КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи №366/266/2020
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9237/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П.,Музичко С.Г.

при секретарі Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

у цивільній справі №366/266/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Форест 2005» ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення.

в с т а н о в и л а:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працював на підприємстві ТОВ «Форест 2005» з 2015 року по 12 березня 2018 року.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою, заявник, подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказуючи при цьому на порушення судом норм процесуального права, а саме суд першої інстанції при ухваленні судового рішення керувався лише припущеннями, не враховуючи при цьому пояснення та доводи заявника.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Учасники справи про день і час її розгляду, повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. В судове засідання не з`явилися, поважність причин неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність не зявившихся осіб в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право ( висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі N 761/16799/15-ц (провадження N 14-139цс18)).

Як вбачається із матеріалів справи, заявник при зверненні в обґрунтування заяви зазначав, що працюючи у ТОВ «Форест 2005» на пилорамі, 12 березня 2018 року отримав на робочому місці травму (руку, яку захопило у стрічку подачі тирси, відірвало у лікті). У лікарні, на прохання директора ТОВ «Форест 2005» ОСОБА_2 , він повідомив, що нещасний випадок з ним трапився вдома. Близько півроку після отримання травми ОСОБА_2 сплачував йому кошти, однак на цьому все і закінчилося. Іншої підтримки він немає. На теперішній час не може працювати, є інвалідом 3 групи.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції посилався на положення ч.6 ст.235 ЦПК України та виходив з того, що встановлення відповідного факту необхідно заявнику для отримання подальших виплат у зв`язку з отриманим каліцтвом, тому встановлення цього факту напряму пов`язано з подальшим спором про право на такі виплати, який вирішується в порядку позовного провадження. Так як особа - роботодавець може нести тягар матеріальної відповідальності за завдане працівникові каліцтво, що свідчить про існування спору про право.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що встановлення факту працевлаштування заявника ( скаржника) на підприємстві ТОВ «Форест 2005» з 2015 року по 12 березня 2018 року необхідно йому для охорони своїх прав, свобод та інтересів, що передбачено законодавством з посиланням на те, що висновки суду першої інстанції є лише припущеннями самого суду без врахування пояснень та доводів самого заявника, на думку колегії суддів, не грунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Так як, зацікавлена особа надаючи пояснення на заяву заперечувала: як факт роботи заявника в ТОВ «Форест 2005» в зазначений ним період часу, так і факт отримання заявником травми на робочому місці. Вказуючи при цьому, що у ТОВ «Форест 2005» єдиним і основним видом діяльності є вантажний автомобільний транспорт, а не робота пов`язана з застосуванням деревообробного обладнання ( відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) згідно інформації з якого ОСОБА_2 не зазначений як директор даного товариства.

Заявником до матеріалів справи не надано інших належних та допустимих доказів, які б вказували на факт виконання ним зазначених у заяві робіт у вказаному товаристві. Таким чином, факт виконання трудових обов`язків заявником не є безспірним.

А відтак, відсутні підстави вважати, що встановлення факту перебування заявника у трудових відносинах з ТОВ «Форест 2005» не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: