УХВАЛА

про закриття провадження у справі та повернення судового збору

12 жовтня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Казеєва Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Головного управління Національної поліції в Херсонській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

03 серпня 2020 року Головне Управління Національної поліції в Херсонській області звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 у рахунок відшкодування завданої шкоди в розмірі 4248,17 грн.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 в періоди часу з 27.06.1995 по 19.06.2005, з 03.05.2007 по 30.09.2013, з 01.09.2014 по 06.11.2015 проходив службу в ОВС України, з 07.11.2015 по 15.06.2020 р. проходив службу в Національній поліції України. Наказом ГУНП в Херсонській області від 10.06.2020 р. №139 о/с відповідача за ст. 77 ч. 1 п. 7 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено за власним бажанням з 15.06.2020 р. Згідно розписки ОСОБА_1 від 15.06.2020 р. останній отримав наказ про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився, також, ним була отримана довідка №10 про отримання поліцейським предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, в якій зазначено, що відповідно до арматурної картки №672, ОСОБА_1 на день звільнення видано наступні предмети однострою: кепі типу А, шапка зимова трикотажна, куртка зимова типу А, куртка зимова типу В, костюм (кітель, брюки), костюм (сорочка, брюки) типу А, фуфайка з короткими рукавами, сорочка типу А сірого кольору, галстук типу А, черевики типу А, ремінь для брюк, загальний обсяг коштів, який має бути сплачений для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився складає 4248,17 грн. Вказують, що на підставі ст. 60 Закону України "Про національну поліцію" та п. 10 розділу V Порядку забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженим наказом МВС України від 12.09.2017 №772 (зі змінами, внесеними наказом МВС України від 24.12.2019 №1100), ГУНП в Херсонській області має право на відшкодування відповідачем вартості однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився у розмірі 4248,17 грн. у судовому порядку.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 серпня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26 серпня 2020 року відповідачем подано заяву про закриття провадження у справі, у якій вказав, що спори, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відшкодування вартості предметів однострою, що призвели до відшкодування фактичних витрат, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Отже, даний спір не є цивільноправовим і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду відповідним адміністративним судом в силу ст.ст. 19,20 Кодексу адміністративного судочинства України. Позовні вимоги безпосередньо стосуються спору з приводу проходження та звільнення з публічної служби.

27 серпня 2020 року ОСОБА_1 судом направлено лист про невиконання вимог ст. 183 ЦПК України, а саме не додано до клопотання відомостей щодо його вручення або направлення Головному управлінню Національної поліції в Херсонській області.

10 вересня 2020 року відповідачем подано заяву про надання доказів надсилання заяви про закриття провадження на адресу позивача.

17 вересня 2020 року представником Головного управління Національної поліції в Херсонській області подано заперечення на заяву про закриття провадження, у якій вказав, що зазначений спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, та стосується лише відшкодування вартості речового майна, що стало власністю відповідача. У справі спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на речове право та стягнення з нього частини вартості цього майна, як набутого без достатньої правової підстави, тобто має приватно-правовий характер. Окрім того, спір у справі не можна вважати публічно-правовим спором з приводу прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, оскільки він не пов`язаний з захистом прав громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Також, спір не підпадає під дію п. 5 ч. 5 ст. 46 КАС України, оскільки стосується відшкодування вартості речового майна, що стало власністю відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі №553/934/15-ц.

28 вересня 2020 року представником відповідача подано заперечення на заперечення позивача на заяву про закриття провадження у справі.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є стягнення з відповідача ОСОБА_1 коштів у розмірі 4248,17 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а саме за предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом..

Згідно статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно вимог частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрійі статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. З метою якісної, чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства: цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Зі змісту частини першої статті 19 КАС України вбачається, що фактично юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, виниклих із здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Згідно пункту сьомого частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. У пункті сімнадцятому частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У справі, що розглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закону України «Про Національну поліцію», яким визначається статус поліцейських, порядок проходження служби в Національній поліції України, їх забезпечення, тощо.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина першастатті 59 Закону України «Про Національну поліцію»).

З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються припинення публічної служби.

Такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли через припинення публічної служби.

При цьому, суд враховує саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у Постанові від 30.01.2019 р. (справа №755/10947/17), оскільки даний спір пов`язаний з питанням реалізації правового статусу особи, що перебувала на посаді публічної служби, хоча стягнення шкоди (збитків) відбувається після її звільнення з державної служби.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

За приписами ч.1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Суд роз`яснює, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сума сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню.

Заходи забезпечення позову не застосовувалися.

Ухвала в повному обсязі складена 12 жовтня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 256, 258-261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження по справі за позовом Головного управління Національної поліції в Херсонській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - закрити.

Роз`яснити Головному управлінню Національної поліції в Херсонській області, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Зобов`язати УК у м. Херсоні повернути Головному управлінню Національної поліції в Херсонській області сплачений судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. за платіжним дорученням №4194 від 30.07.2020 р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус