г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/438/19
Номер провадження 2/213/41/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Нестеренка О.М.

секретар судового засідання - Ладухіна І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОМЕГА ФАКТОР», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Міністерства юстиції України Шевцов Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до АТ «Кристалбанк», посилаючись на те, що 18.02.2014 між нею та ПАТ «Терра банк» було укладено кредитний договір № КБ-53/66, відповідно до якого отримала кредит на умовах овердрафту у виді встановленого ліміту 21 000 грн. з кінцевою датою припинення договору 18 лютого 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,57% річних.

Згідно умов договору погашення заборгованості по кредиту відбувається щомісячними платежами, до 15 числа розрахункового місяця. Починаючи з березня 2014 року, позивачем сплачувалась заборгованість на загальну суму 4839 грн., останній платіж було здійснено 18.07.2014 року, після чого платежі від населення на користь ПАТ «Терра банк» перестали приймати, оскільки ПАТ "ТЕРРА БАНК" постановою НБУ було віднесено до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запровадила тимчасову адміністрацію та призначила уповноважену особу Фонду для її здійснення до 22 грудня 2014 року. З 24 грудня 2014 року ПАТ "ТЕРРА БАНК" було ліквідовано та відкликано його банківську ліцензію, але жодних повідомлень від ПАТ «ТЕРРА БАНК» про розірвання чи припинення договору на адресу позивача не надходило.

В січні 2019 року вона довідалась про те, що 21.09.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 1480, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кристалбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 32748,60 грн., яка складається з наступного: 16740,68 грн. - заборгованість по кредиту, 14807,92 грн. - заборгованість по процентам, 1200 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

10.10.2018 на підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на її банківські рахунки.

Позивач вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги та не повідомив про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалами від 08.02.2019 було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 57412367, а також було відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

25.09.2019 судом задоволено клопотання представника АТ «Кристалбанк» та замінено відповідача у справі на ТОВ «Фінансова Компанія «ОМЕГА ФАКТОР».

Ухвалою суду від 24.10.2019 в підготовчому засіданні за клопотанням позивача витребувано докази.

14.07.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Належним чином повідомлений Відповідач - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» відзив на позов не подав, але надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника /а.с.128-129, т.2/.

Належним чином повідомлені треті особи в судове засідання не з`явились. Від приватного виконавця Шевцова І.В. будь-яких клопотань не надходило.

Приватний нотаріус Гуревічов О.М. надіслав суду письмові пояснення третьої особи до позовної заяви, яке просив врахувати при розгляді справи.

В своїх поясненнях приватний нотаріус проти позову повністю заперечував, вважає доводи Позивача необгрунтованими, в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що 21 вересня 2017 року до нього звернувся представник Відповідача (повноваження якого належним чином перевірені), із заявою про вчинення виконавчого напису від 30 березня 2017 року № 30.03.2017/57-вих, і згідно вимог чинного законодавства додав до заяви наступні документи: Довіреність, видану АТ "КРИСТАЛБАНК" на ім`я Андрієвського О.Л., посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. 13.06.2017 за реєстровим № 454; Витяг з п.1.1. «Реєстру активних операцій з фізичними особами» Додатку № 1 до Акту приймання-передавання активів та зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 22.12.2014 року (щодо кредиту ОСОБА_1 ); Кредитний договір про встановлення овердрафту № КБ-53/66 від 18.02.2014; Довідку від 24.03.2017 № 24.03.2017/9-вих; Довідку від 24.03.2017 № 24.03.2017/121-вих; Виписку по особовим рахункам з 22.12.2014 по 01.11.2016; Виписку по особовим рахункам з 22.12.2014 по 24.11.2016; Вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань від 05.12.2016, вих. № 05.12.2016/11-вих; Список № 286 від 05.12.2016 згрупованих рекомендованих відправлень по Україні; Список № 27166 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Київ-1, з відміткою поштового відділення зв`язку від 05.12.2016; Фіскальний чек КМД УДППЗ «УКРПОШТА» Київ 1 від 05.12.2016 року № 2465.

Тобто, йому було надано всі необхідні та передбачені законодавством України для вчинення виконавчого напису документи.

Просить врахувати, що позивач посилається на те, що ніяких повідомлень з ПАТ «Терра Банк» про розірвання чи припинення договору про встановлення овердрафту № КБ-53/66 від 18.02.2014 на його адресу не надходило, однак цей кредитний договір не було змінено чи розірвано. Після віднесення ПАТ «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних, з метою виведення його з ринку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було створено ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК», якій в подальшому змінив назву на ПАТ «КРИСТАЛБАНК», а потім на АТ «КРИСТАЛБАНК», і є правонаступником неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК». Перехідний банк у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами, а також набуває обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Фонд зобов`язаний повідомити боржникам і кредиторам про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного банку перехідному банку шляхом розміщення узагальненої інформації на офіційних веб-сайтах Фонду, неплатоспроможного та перехідного банку. Кожний боржник та/або кредитор має право отримати інформацію про себе у приміщенні неплатоспроможного та перехідного банку або за телефоном (після ідентифікації).

Приватний нотаріус не погоджується з тим, що позивач вважає його дії з вчинення виконавчого напису безпідставними, оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та(або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Представник АТ «КРИСТАЛБАНК» разом з заявою про вчинення виконавчого напису надав приватному нотаріусу докази відправлення Позивачу Вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса в разі непогашення заборгованості, а також із викладом усіх обставин щодо правонаступництва АТ «КРИСТАЛБАНК» прав вимог до боржників ПАТ «ТЕРРА БАНК», а отже, твердження Позивача щодо того, що її не повідомляли про вчинення виконавчого напису, не відповідають дійсності.

Також зазначив, що йому було надано первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому наявність безспірної заборгованості була підтверджена, а тому посилання позивача на безпідставність виконавчого напису є припущення Позивача, яке не має під собою законодавчого підґрунтя.

Підкреслив, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи по суті без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві та додаткових поясненнях, в яких просила врахувати постанову ВСУ Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, провадження № 61-14105 св 18, оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, що був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні ще підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

За таких обставин суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності представників сторін та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ІЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані сторонами та витребувані судом докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

18.02.2014 між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір про встановлення овердрафту № КБ-53/66 на суму 21000 грн. Пунктом 2.4 Договору передбачено зменшення ліміту протягом строку кредитування /а.с.5-10/.

Згідно з наданими позивачем квитанціями нею протягом березня липня 2014 року на користь банку було здійснено п`ять платежів на загальну суму 4839 грн. /а.с.11/.

21.09.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревичовим О.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КРИСТАЛБАНК» грошових коштів за період з 18.02.2014 по 24.11.2016 у сумі 32748,60 грн., які складаються із боргу за кредитним договором про встановлення овердрафту № КБ-53/66 від 18.02.2014 у розмірі 16740,08 грн., заборгованості по процентам 14807,92 грн., плати за вчинення виконавчого напису 1200,00 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі № 1480 /а.с.16/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. відкрито виконавче провадження ВП № 57412367 з примусового виконання виконавчого напису № 1480, виданого 21.09.2017 року. 10 січня 2019 у цьому виконавчому провадженні приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника /а.с.12-15/.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З наданих на виконання ухвали суду приватним нотаріусом доказів вбачається, що ПАТ «КРИСТАЛБАНК» на адресу ОСОБА_1 05.12.2016 за вих. № 05.12.2016/11-вих. направлялась вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань, якою боржника повідомлено про те, що в зв`язку з віднесенням ПАТ «ТЕРРА БАНК» до категорії неплатоспроможних, кредитором за договором на цей час є ПАТ «КРИСТАЛБАНК». А також повідомлено про суму боргу за кредитним договором станом на 24.11.2016.

Цією вимогою повідомлено позивача у справі про необхідність погашення боргу у повному обсязі у розмірі 31548,60 грн. та інших виплат, наведено реквізити для сплати, та попереджено про наслідки у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги. Зокрема про те, що банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості у безспірному порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір Кредитора.

Тому суд критично ставиться до твердження позивача про те, що Кредитором її не було повідомлено про наявність боргу та про неотримання нею вимоги Банку.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із факту вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ від 29.06.99 № 1172.

Згідно з п.2 цього Переліку, зі змінами та доповненнями, для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Підпунктами 1.1.,1.2 п.1 гл.16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.3 цього Порядку передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.

Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Аналіз зазначеної норми Закону свідчить про те, що відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Отже відповідно до норми цієї статті Закону, обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору щодо заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17.

На підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши витребувані судом докази, суд встановив, що надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис, не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед банком на день вчинення напису. При цьому суд керується наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, банком нотаріусу було надано оригінал кредитного договору № КБ-53/66 від 18.02.2014, оскільки його копія містить відмітку приватного нотаріуса про відповідність його копії; довідки про розмір заборгованості станом на 24.11.2016 та станом на 24.03.2017, виписку по особовим рахункам за період з 22.12.2014 по 01.11.2016 /а.с.184-219, т.1/.

Також, було надано копію письмової вимоги про усунення порушень, направлену на адресу позивача 05.12.2016, список згрупованих рекомендованих відправлень по України, яким підтверджено направлення позивачу на адресу, зазначену у кредитному договорі, цієї вимоги.

Відповідно до п.4.10 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою НБУ №254 від 18.06.2003 первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п.5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Відповідно до п.10 Узагальнення ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів): б) документи що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

На підтвердження безспірності заборгованості стягувачем нотаріусу був наданий документ, найменований як виписка по особовим рахункам з 22.12.2014 по 01.11.2016 та станом на 24.11.2016 /а.с.192-210, т.1/.

Дослідивши зміст даного розрахункового документу, суд приходить до висновку про те, що він складений кредитором не за весь період виникнення боргу, що позбавляє суд перевірити суму заборгованості. Тому, на думку суду, маючи в якості доказу до заяви виписку по особовому рахунку за період з 22.12.2014 по 01.11.2016 та станом на 24.11.2016, у приватного нотаріуса не було підстав для задоволення заяви за період з 18.02.2014 по 24.11.2016.

Крім того, в додатку №1 до Акту приймання - передавання активів неплатоспроможного банку ПАТ «Терра банк» від 22.12.2014 зазначено, що сума основного боргу ОСОБА_1 за кредитом становить 15162,00 грн. /а.с.191, т.1/, а згідно з випискою сума боргу становить 16 740,68 грн., при цьому вхідний залишок становить 14 971,22 грн. /а.с.192, т.1/.

Вказані суперечності, які були відомі нотаріусу на час вчинення виконавчого напису, однозначно свідчать про спірність суми боргу.

За таких обставин суд не погоджується з поясненнями приватного нотаріуса в тій частині, що кредитором йому було надано первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Крім того, оскільки у виконавчому написі нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за період з 18.02.2014 року по 24.11.2017 року, суд вважає, що Банком не було надано нотаріусу інформацію про часткове погашення заборгованості позичальником, тобто кредитором не була підтверджена наявність безспірної заборгованості за кредитним договором.

Водночас, суд не може погодитись з твердженнями позивача про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано строки, визначені ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки боржник прострочила виконання грошових зобов`язань за договором з 18 серпня 2014 року, а отже з цього часу у банку виникло право вимоги про стягнення заборгованості в безспірному порядку, оскільки відповідно до п.5.6 кредитного договору строк позовної давності становить 10 років, а отже він відповідачем не пропущений.

При цьому суд не може прийняти до уваги той факт, що кредитор звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 30.03.2017 (саме така дата зазначена на заяві), оскільки згідно відмітки на заяві, вона прийнята приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. 21.09.2017.

Суд враховує також, що боржник (позивач у справі) не згоден з сумою заборгованості, на яку нотаріусом виданий виконавчий напис, а тому вважає, що подані докази свідчать про недоведеність суми заборгованості, яка не може бути розцінена, як безспірна.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належним чином оформлені первинні документи (виписки) за кредитним договором № КБ-53/66 від 18.02.2014 та особовим рахунком позичальника (позивача), які б відображали суму проведених операцій по зарахуванню коштів, що надходили від боржника на погашення заборгованості, суд вважає, що у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення ним виконавчого напису про стягнення суми заборгованості за цим кредитним договором).

Суд також вважає за доцільне врахувати у даному випадку позицію Пленуму Верховного Суду України, викладену в Постанові N 2 від 31.01.1992 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», з гідно з п.13 якої при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Окрім того, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 було внесенозміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 вищевказану постанову залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду 20 червня 2018 року відмовила у перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Тобто, на цей час діє редакція Переліку, затверджена Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, якою передбачено можливість вчинення виконавчого напису нотаріусу тільки на нотаріально посвідченому кредитному договорі.

Саме такої позиції дотримався Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду України у своєї постанові від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, провадження № 61-14105 св18.

З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема, статті 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, як вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Крім того, як зазначено вище, судом встановлено відсутність доказів безспірності заборгованості, а тому оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню.

Суд при цьому керується правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17, від 10.10.2018 у справі № 405/1015/17 та Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц.

Водночас суд враховує, що доказів на спростування зазначеного відповідачем не було надано, своїм правом подачі у встановлені строки відзиву на позов відповідач не скористався.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 1152,60 грн. (768,40 грн. - за подання позовної заяви та 384,20 грн. - за подання заяви про забезпечення позову).

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОМЕГА ФАКТОР», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Міністерства юстиції України Шевцов Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 21 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 1480, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОМЕГА ФАКТОР», заборгованості за кредитним договором № КБ-53/66 від 18.02.2014 в сумі 33748,60 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 16740,68 грн., заборгованість по процентам - 14807,92 грн., плата за вчинення виконавчого напису 1200,00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОМЕГА ФАКТОР», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений нею судовий збір у сумі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2019 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ТОВ «Фінансова Компанія «ОМЕГА ФАКТОР», , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3 кім. 813;

Треті особи - без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд.6/5;

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцов І.В. місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Чернишевського, буд.11 оф.1.

Повне рішення складено 12.10.2020

Суддя О.М. Нестеренко