РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12580/19

пр. № 2/759/925/20

27 січня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судових засідань Шапаренка О.С., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 209 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.12.2011 року в розмірі 10275, 26 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 21.12.2011 року уклав кредитний договір з АБ «Укрсиббанк». ОСОБА_1 не отримував повідомлень про факт невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, не був повідомлений про розмір та наявність заборгованості за договором. Однак, 22.01.2019 року ПН КМНО Гуревічовим О.М. здійснено виконавчий напис № 209 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про стягнення з нього заборгованості в сумі 10275, 26 грн. за кредитним договором № 0 від 21.12.2011 року. За твердженням позивача, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису від 22.01.2019 року не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками фінансової компанії. Розрахунок є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача та не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.

Крім того, позивач наголошує на тому, що приватним нотаріусом не з`ясовано чи не пропущені відповідачем строк позовної давності. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

18.07.2019 року ухвалою суду вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 209, який було видано 22.01.2019 року ПН КМНО Гуревічовим О.М про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № № 0 від 21.12.2011 року.

23.08.2019 року на адресу суду від ПН КМНО Гуревічова О.М. надійшли належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких 22.01.2019 року був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 209.

Представник відповідача відзиву на позовну заяву або будь-яких заяв до суду не подавав.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання учасники справи не з`явились. Про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав на картковий рахунок № НОМЕР_1 суму кредитного ліміту в розмірі 10 000, 00 грн. (а.с. 37-40).

24.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 20182407-1/2 (а.с. 52-61) та підписано акт прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 рок, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права вимоги за картковим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 62-65).

В подальшому, 17.08.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» направило на адресу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» лист за вх. № ФК/124 та додаток № 1 до листа з переліком боржників за кредитним договором, права вимоги за якими були відступлені, в тому числі, АТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (а.с. 111-114).

05.10.2018 року на адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги, вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань та розрахунок заборгованості за картковим рахунком № НОМЕР_1 за період з 26.08.2015 року по 05.10.2018 року (а.с. 107-109).

29.11.2018 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулось до ПН КМНО Гуревічова О.М. з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с. 102).

В подальшому, 22.01.2019 року ПН КМНО Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 209 про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» () заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.12.2011 року в розмірі 10275, 26 грн. (а.с. 101).

Внаслідок вищенаведеного, 11.03.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 58581925 (а.с. 26-30).

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, суд звертає увагу, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Виходячи з наведеного вище, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

При цьому, у конкретній справі вбачається, що приватному нотаріусу при поданні заяви про вчинення виконавчого напису банком було надано розрахунок суми заборгованості за кредитним договором № 3254 за період з 26.08.2015 року по 29.11.2018 року, яка містила загальний розмір заборгованості по кредиту, комісії та процентах. Попри це, з доданого розрахунку неможливо встановити дати та період виникнення та нарахування заборгованості по кредиту, комісії та відсоткам.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача щодо безспірності вимог Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»суду не надано.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

За умовами кредитування та надання кредиту - кредитної картки на умовах договору № 0 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, кредитний ліміт встановлено до 20.05.2015 року включно. Водночас, як вбачається з матеріалів справи виконавчий напис вчинено 22.01.2019 року щодо суми заборгованості ОСОБА_1 за період з 26.08.2015 року по 29.11.2018 року, тобто поза межами строків передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат».

Відтак, за висновками суду, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання заяви про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з такою вимогою, чим порушила вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій.

За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 22.01.2019 року про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» () заборгованості за кредитним договором № 0від 21.12.2011 року в розмірі 10275, 26 грн. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» необхідно стягнути на користь позивача 768, 40 гривень судового збору.

На підставі вищевикладеного, статтями 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 209 про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» () заборгованості за кредитним договором № 0від 21.12.2011 року в розмірі 10275, 26 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» (Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9а, оф. 203, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Я.Р. Марко