ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2020 року

м. Харків

Справа № 638/9916/15

Провадження № 22-ц/818/2364/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Тичкової О.Ю., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Каплоух Н.Б.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

Відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2016 року постановлене суддею Гайдук Л.П.

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 197708,73 доларів США, що еквівалентно 4086639,45 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідно до укладеного договору №HAG5GA від 19.09.2008 р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 52123,03 Доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.09.2018 р.

Згідно умов зазначеного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

Позивач свої зобов`язання за договором №HAG5GA від 19.09.2008 р. виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі 52123,03 Доларів США.

Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, в наслідок чого станом на 22.05.2015 утворилась заборгованість у сумі 197708,73 доларів США, яка складається з наступного: 52159,65 Доларів США - заборгованість за кредитом; 38148,54 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8483,70 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 98916,84 Долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приват Банк задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAG5GA від 19.09.2008 року у розмірі 1 197708,73 Доларів США, що за курсом 20,67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.05.2015 року складає 4086639,45 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року виправлено описку в рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.02.2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та вказати в описовій частині рішення суду вірного відповідача, до якого звернувся з позовом ПАТ комерційний банк «ПриватБанк», а саме: «до ОСОБА_1 », а також в резолютивній частині рішення суду зазначити вірну суму стягнутої заборгованості, а саме - «197708,73 долар США».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати повністю, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що 19.09.2008 між нею та Банком було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у сумі 58353,33 доларів США. Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Банком 23.08.2011 та 23.02.2012 було направлено на адресу відповідачки вимогу про повернення суми кредиту в повному обсязі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2016 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HAG5GA, укладеним 19.09.2008 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» і ОСОБА_1 , в розмірі 109519,13 Долар США, що за курсом 7.99, відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.10.2012 р., складає 875057 грн. 84 коп., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 72.90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 19.09.2008 р.) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Суд не звернув уваги на те, що рішенням суду вже стягнуто заборгованість за кредитним договором і звернуто стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що Банк двічі звернувся із вимогою про стягнення заборгованості за одним і тим самим договором кредиту.

Своєю вимогою про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом Банк по суті односторонньо змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. В такому випадку абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України не може бути застосований, оскільки сторонами не має домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Позовна вимога про стягнення пені неправомірна, оскільки порушено строк позовної давності, це і стосується вимоги щодо штрафу і пені до яких застосовується позовна давність в один рік.

Зазначає, що оскільки Банк звернувся до суду 27.12.2012 про дострокове стягнення кредиту у повному обсязі, чим змінив строк позовної давності, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв`язку із спливом строків давності.

Також, звертає увагу судової колегія на те, що вона не була належним чином повідомлена про час т місце розгляду справи, що позбавило її права на участі про розгляді справи та захисту своїх прав та інтересів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Учасники справи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явились, позивач про причини неявки суду не повідомив, відповідач та її представник просили розглянути справу за їх відсутності. За таких обставин, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, оскільки явка до апеляційного суду за умов алежного повідомлення не є обов"язковою.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, тому з урахуванням розрахунку заборгованості наданого Банком вважав за необхідне стягнути всю суму заборгованості за кредитним договором.

Проте, повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 19.09.2008 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № НА050А, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок зазначений в п.8.1. цього договору на строк з 19.09.2008 р. по 19.09.2018 р. включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 58353,33 доларів США. Гривневий еквівалент суми кредитних коштів склав 283013,65 гривень за курсом Національного Банку України (НБУ) із розрахунку 4,85 грн за 1 долар США. (а.с.9-11).

В забезпечення виконання зобов`язань по даному кредитному договору 19.09.2008 між ОСОБА_1 і Банком був укладений договір іпотеки квартири, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку Банку належну їй на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно п.2.3.7 Банк має право стягнути Кредит до настання дати передбаченої п.8.1, 8.1.1, 8.1.2 договору (по 19.09.2018), у тому числі шляхом звернення стягнення на заставне майно при настанні умов передбачених п.2.3.3.

23.08.2011 Банк, у зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором, направив на адресу ОСОБА_1 вимогу № 30.1.0.0/2 - 809190МН08636 про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також, процентів, комісії та штрафних санкцій, нараховані на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги. Сума заборгованості, зазначена у вимозі, 117 999, 52 доларів США. Вказана вимога відправлена 27.08.2011.

Також, 23.02.2012 року Банк направив на адресу ОСОБА_1 вимогу №30.1.0.0/2-123 про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісій, штрафних санкцій нарахованих на день повернення кредиту, в 30 денний строк з дня отримання вимоги. Сума заборгованості становить 90589,35 дол. США.

Оскільки вимоги про дострокове повернення кредиту виконанні не були, 27.12.2012 року Банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НАС5ОА від 19.09.2008 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2016 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HAG5GA, укладеним 19.09.2008 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» і ОСОБА_1 , в розмірі 109519,13 Долар США, що за курсом 7.99, відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.10.2012 р., складає 875057 грн. 84 коп., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 72.90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 19.09.2008 р.) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання визначеного договором.

Враховуючи вище викладене судова колегія вважає, що Банк своїми діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом до певної дати а саме 27.09.2011 року.

Такими чином позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню з урахуванням зміни строку дії договору та направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, тому стягненню з відповідачки підлягає заборгованість яка існувала станом на 27.09.2011 у сумі 76546,11 доларів США, що складається з наступного: 51172,71 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 16302,00 доларів США - заборгованість за відсотками; 6494,43 доларів США - заборгованість за пенею; 2576,97 доларів США - заборгованість за комісією.

Щодо доводів апеляційної скарги про застосування строків позовної давності то судова колегія зазначає наступне.

Згідно п.5.5 договору кредиту укладеного 19.09.2008 року сторонами погоджено збільшений термін позовної давності строком в 5 років.

Враховуючи, що Банк самостійно змінив термін дії договору направивши вимогу про дострокове погашення заборгованості, з урахуванням того, що вимога підлягає виконанню в 30 денний строк, то строк для застосування позовної давності підлягає обчисленню з 27.09.2011, тому останнім днем для звернення до суду з урахуванням збільшеного терміну позовної давності є 27.09.2016, до суду Банк звернувся 12.06.2015 року тому підстав для застосування строку позовної давності не має.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо подвійне стягнення суми боргу за одним і тим самим договором, про наявність рішення суду яким вже стягнуто заборгованість за кредитним договором, а також звернення стягнення на предмет іпотеки судова колегія зазначає наступне.

В резолютивні частині рішення від 27.01.2016 зазначено, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року.

На момент звернення до суду 12.06.2015 року вказане рішення виконане не було, предмет іпотеки не реалізовано, вимоги Банку щодо погашення заборгованості за кредитним договором не задоволенні.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Судова колегія вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Такими чином, Банк використав один із способів поновлення свого порушеного права та повернення кредитних коштів.

Відповідачкою доказів погашення заборгованості, встановленої рішенням від 27.01.2016 суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в сумі 46629,37 дол. США, чи то внаслідок самостійного виконання чи в наслідок реалізації квартири суду не надано.

Також не надано і доказів виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у вигляді сплати щомісячних платежів.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення про час і місце розгляду справи, судова колегія зазначає, що судом вживалися заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 однак повістки направлені за місцем реєстрації останньої поверталися без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с.27,28,37,40,43,44,52 т.1).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі ст.141 ЦПК України судова колегія розподіляє судові витрати.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 197 708,73 дол. США, задоволено позовні вимоги в сумі 76 546,11 дол.США, що складає 38,7%.

Сплачено позивачем за подачу позову судовий збір в сумі 3654 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3654х38,7%=1414,10 грн.

Апеляційним судом відмовлено в задоволенні позову на суму, що складає 61,3%. Сплачено відповідачем за подачу апеляційної скарги 5481 грн. З позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5481х 61,3%=3359,85 грн. Відповідно до п.10 ст.141 ЦПК України судова колегія стягує різницю 3359,85-1414,10=1945,75 грн з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2016 року скасувати. Ухвалити нове. Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Червонозаводським РОУМВДУ в Харківській області 15.12.1995, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №НА050А від 19.09.2008 у розмірі 76 546 (сімдесят шість тисяч п"ятсот сорок шість) доларів 11 центів США.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1945 (одна тисяча дев`ятсот сорок п`ять гривень) 75 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.Ю.Тичкова

О.М.Хорошевський

повний тест постанови

складено 4 вересня 2020 року