Справа № 186/1771/19
Провадження №2-о/0186/8/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

присяжних: Новікової О.В., Колесник Н.А.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в якій прохала оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новгорода Російської Федерації померлим.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 08 грудня 2009 року вона звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з заявою про визнання безвісно відсутнім її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новгорода Російської Федерації, з яким вони розірвали шлюб 15 травня 2007 року.

ЇЇ колишнього чоловіка рішенням суду, яке набрало законної сили 04 січня 2010 року було визнано безвісно відсутнім.

З того часу минуло більше дев`яти років, однак ніяких відомостей про місце перебування її колишнього чоловіка так і не надійшло, а тому вона прохає суд визнати його померлим.

Оголошення її колишнього чоловіка померлим необхідно їй для оформлення договору дарування квартири її доньці, власником якої вона є на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.02.2001 року.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, направила на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та прохала суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явися, направив заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, встановленими наступні факти та обставини

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано 15 травня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 07 липня 2007 року виконкомом Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 07 липня 2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.6).

Відповідно до рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2009 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новгород Російської Федерації було визнано безвісно відсутнім (а.с.5).

Частиною першою статті 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Відповідно до статті 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлої може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному т абезпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності(ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Відтак, аналізуючи наявні у справі докази на підтвердження вимог заяви та враховуючи наведені вище роз`яснення положень закону, щодо необхідності встановлення конкретних підстав, за наявності яких фізична особа може бути визнана померлою в судовому порядку, а також враховуючи, що матеріали справи не містять, навіть, посилань за якою ж адресою було останнє місце проживання ОСОБА_2 та доказів про відсутність за місцем його постійного проживання відомостей про його місце перебування протягом трьох років суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги задоволенню не підлягають

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 305-309 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новгород Російської Федерації відмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Кривошея С.С.

Присяжні: Новікова О.В.

Колесник Н.А.