Справа № 127/8991/18
Провадження № 22-ц/801/1881/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 рокуСправа № 127/8991/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/8991/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину спільного майна подружжя,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

В квітні 2018 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2018 року, накладено арешт на нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 186,7 кв. м, що по АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 ; земельну ділянку загальною площею 0,041 га (кадастровий номер :02:053:0028), з цільовим призначенням: для комерційного використання; земельну ділянку, загальною площею 0,0801 га (кадастровий номер :02:053:0023), з цільовим призначенням: для іншої комерційної діяльності. Дані земельні ділянки знаходяться по АДРЕСА_1 , і зареєстровані за ОСОБА_3 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2018 року, накладено арешт на нерухоме майно: 47/100 часток житлового будинку, загальною площею 189,7 кв.м, що по АДРЕСА_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 ; 47/100 часток земельної ділянки, площею 0,0881 га (кадастровий номер :02:052:0267), з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку.

27 липня 2020 року адвокат Марцинковський Л.В. в інтересах відповідача ОСОБА_3 подав заяву про скасування заходів забезпечення позову, мотивуючи її тим, що майно, на яке накладено арешт, згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2020 року (справа №127/15091/18), яке набрало законної сили 09 червня 2020 року, є особистою власністю відповідача ОСОБА_3 . Права власника майна ОСОБА_3 порушуються, він не може розпоряджатись своєю власністю (т.2 а.с.74 76).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2020 року було відмовлено у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Таку відмову суд першої інстанції, мотивував тим, що дана справа ще не вирішена, майно, на яке накладено арешт, є досить цінним, у разі скасування заходів забезпечення позову, майно може бути відчужено відповідачем і відповідно, втраченим для позивача, якщо буде скасовано касаційною інстанцією рішення судів першої і апеляційної інстанції у справі №127/15091/18, в такому випадку відсутність заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у справі, що розглядається.

Не погодившись з даною ухвалою, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати. При цьому вказує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали заяви, прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, тобто безпосередньо пов`язані з предметом спору, в частині є необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Однак такий висновок є неправильним.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України в Постанові в п. 4 Постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення чи відмову у забезпеченні позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2020 року (справа №127/15091/18), яке набрало законної сили 09 червня 2020 року, визнано особистою власністю відповідача ОСОБА_3 майно: житловий будинок, загальною площею 186,7 кв. м, що по АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 ; земельну ділянку загальною площею 0,041 га (кадастровий номер :02:053:0028), з цільовим призначенням: для комерційного використання, що по АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_3 ; земельну ділянку, загальною площею 0,0801 га (кадастровий номер :02:053:0023), з цільовим призначенням: для іншої комерційної діяльності, що по АДРЕСА_1 ; 47/100 часток житлового будинку, загальною площею 189,7 кв.м, що по АДРЕСА_2 , зареєстровані за ОСОБА_3 ; 47/100 часток земельної ділянки, площею 0,0881 га (кадастровий номер :02:052:0267), з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, що по АДРЕСА_2 (а.с.19-27, 28-34 т.2).

Тобто, за відповідачем визнано право особистої власності на майно, на яке накладено арешт з метою забезпечення позову у справі, що розглядається.

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі №127/15091/18. (а.с.86 зворот - 88 т.2), але не зупинене виконання рішення суду.

Суд першої інстанції, не звернув уваги, що рішення суду у справі №127/15091/18 набрало законної сили, чим порушив ч.1 ст.41 Конституції України, ч.1ст.321 ЦК України, якою передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, однією з підстав відмови у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що якщо буде скасовано касаційною інстанцією рішення судів першої і апеляційної інстанції у справі №127/15091/18, в такому випадку відсутність заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у справі, що розглядається.

Апеляційний суд звертає увагу, що процесуальним законом не передбачено продовження дії заходів забезпечення позову у разі касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову підлягає до ска сування з ухваленням апеляційним судом нової ухвали про її задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2020 року, скасувати і постановити нову, якою заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову, задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2018 року у виді арешту на нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 186,7 кв. м, що по АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 ; земельну ділянку загальною площею 0,041 га (кадастровий номер :02:053:0028), з цільовим призначенням: для комерційного використання; земельну ділянку, загальною площею 0,0801 га (кадастровий номер :02:053:0023), з цільовим призначенням: для іншої комерційної діяльності. Дані земельні ділянки знаходяться по АДРЕСА_1 , і зареєстровані за ОСОБА_3 .

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2018 року у виді арешту на нерухоме майно: 47/100 часток житлового будинку, загальною площею 189,7 кв.м, що по АДРЕСА_2 ; 47/100 часток земельної ділянки, площею 0,0881 га (кадастровий номер :02:052:0267), з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку. 47/100 частини житлового будинку та земельної ділянки, зареєстровані за ОСОБА_3 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.