У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2020 Справа №2-6442/05

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Грицака Р. М.

за участю секретаря с/з Осів І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського Руслана Степановича,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського Р.С., у якій просить: визнати виконавчі дії по встановленні місця проживання від 22 лютого 2020 року неправомірними та такими, що не можуть підтвердити його місце проживання за минулий період, зобов`язати здійснити перерахунок аліментів та виконати ухвалу суду від 11 січня 2019 року з моменту коли справа надійшла на виконання в міський відділ виконавчої служби, тобто з вересня 2019 року із врахуванням всіх сплачених ним коштів на рахунок міського відділу ДВС на користь стягувача.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує на те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2020 року його скаргу на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено частково, визнано протиправними дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В. щодо нарахування йому заборгованості по аліментах за минулий період, тобто з листопада 2014 року по серпень 2019 року у розмірі 16123 грн., виходячи із встановленого розміру середньої заробітної плати по місту Тернополю, зобов`язано державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у провадженні якого перебуває виконавче провадження №45350848 з примусового виконання виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом від 22 липня 2005 року №2-6442/2005 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 відсотків всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.06.2005 року до повноліття дитини, при визначенні розміру заборгованості ОСОБА_1 по аліментах за минулий час, повторно встановити його місце проживання у цей період, при застосуванні розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

На виконання вказаної ухвали суду державний виконавець 22 січня 2020 року провів виконавчі дії по встановленню його місця проживання за адресою АДРЕСА_1 за наслідками яких склав відповідний акт. Проте з вказаним актом він не погоджується з огляду на те, що державний виконавець не повідомив його належним чином про місце, дату та час вчинення виконавчих дій. Також зі слів свідків державний виконавець не дотримався процедури проведення виконавчих дій, зокрема не роз`яснив останнім з приводу чого проводяться такі виконавчі дії. Разом з цим свідки зазначенні в акті жодним чином не можуть достовірно стверджувати, що він проживає за вказаною адресою, так як свідок ОСОБА_4 жителька квартири 57 періодично виїжджала за кордон та була відсутня за місцем свого проживання, а свідок ОСОБА_5 негативно настроєна проти нього і тому могла надати неправдиві свідчення відносно його проживання за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, вважає, що державний виконавець Тернопільського міського відділу ДВС незаконно провів перерахунок аліментів за минулі роки, оскільки справа не перебувала в цьому відділі ДВС, а стягувач звернулася із заявою про перерахунок лише у вересні 2019 року. ОСОБА_2 , знаючи про наявність у нього квартири у м. Тернополі до серпня 2019 року не зверталася у відділ ДВС щодо зміни місця виконання рішення суду про стягнення аліментів, у відповідності до п. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився попередньо надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_2 надала суду заперечення згідно яких вважає, що скарга боржника є безпідставною та у її задоволенні слід відмовити, оскільки він не надав жодних допустимих та належних доказів свого проживання в м. Ланівці. В той самий час державний виконавець правомірно здійснив виконавчі дій та встановив його місце проживання по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним актом складеним в присутності свідків, понятих, дільничого інспектора. Шляхом подання скарги на дії державного виконавця боржник має намір уникнути подальшого виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання його неповнолітнього сина.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив наступне.

21 липня 2005 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 25% всіх видів заробітку щомісячно, починаючи із 06 червня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття.

У порядку виконання вказаного судового рішення, 22 липня 2005 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-6442/05.

22 липня 2005 року ОСОБА_1 звернувся у Відділ ДВС в м. Тернополі із письмовою заявою про направлення виконавчого документа №2-6442/2005 за місцем його реєстрації, а саме у АДРЕСА_2 .

22 жовтня 2014 року державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Дмитренко Т.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено матеріали у Відділ ДВС Лановецького районного управління юстиції.

03 листопада 2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Лановецького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45350848 з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-6442/05 від 22.07.2005 року.

В подальшому, у зв`язку із ліквідацією відділу ДВС Лановецького районного управління юстиції, примусове виконання зазначеного виконавчого листа проводилось Збаразьким міжрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , проведених головним державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Русин Н.О., заборгованість станом на 01.03.2019 року відсутня, переплата становить 691,49 грн. Заборгованість станом на 01.04.2019 року становить 1935,01 грн.

29 липня 2019 року ОСОБА_2 звернулася в Збаразький міжрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції із письмовою заявою про вжиття заходів щодо розшуку боржника ОСОБА_1 та визначення його фактичного місця проживання, оскільки їй стало відомо, що із 2012 року він проживав разом із сім`єю у своїй власній квартирі по АДРЕСА_1 . Також, просить виконавче провадження передати для виконання у відділ ДВС за місцем проживання боржника.

01 серпня 2019 року головним державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Федорів А.А. винесено постанову про передачу виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-6442/2005 від 22.07.2005 року у Тернопільський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

12 серпня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Сухарським Р.С. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №45350848 з примусового виконання виконавчого листа №2-6442/2005 від 22.07.2005 року.

20 серпня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Сухарським Р.С. складено акт з якого вбачається, що виходом за адресою АДРЕСА_1 з`ясувалося, що ОСОБА_1 за даною адресою не зареєстрований та не проживає. Згідно записів у будинковій книзі, за даною адресою зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Крім цього, як вбачається із акту державного виконавця від 25 вересня 2019 року, виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що двері квартири відчинила дружина боржника та повідомила, що ОСОБА_1 вдома немає, доступ до квартири для перевірки майнового стану боржника відмовилася та від підпису також.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №181369762 від 17.09.2019 р., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить трикімнатна квартира АДРЕСА_3 та житловий будинок з надвірними господарськими будівлями в АДРЕСА_2 .

26 вересня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В. проведено розрахунок заборгованості по аліментах починаючи із листопада 2014 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 станом на 26.09.2019 року становить 16 123,59 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 02.10.2019 року, проведенного головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Сухарським Р.С. заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів відсутня.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 08.01.2020 року, проведенного головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Сухарським Р.С. заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів, станом на 01.01.2020 року становить 7 499, 27 грн.

Із наявних при матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_2 упродовж 2013-2014 років зверталася із скаргами на дії державного виконавця щодо на її думку порушень, допущених при виконанні судового рішення про стягнення аліментів, неврахування доходів ОСОБА_1 від здачі в оренду земельних ділянок у 2011, 2012 та 2013 роках, передачу на виконання виконавчого листа №607/20334/13-ц від 27.12.2013 року до Тернопільського міського відділу ДВС.

03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

За наслідками розгляду вказаної скарги 11 січня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області постановлено ухвалу якою визнано протиправними дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В. щодо нарахування заборгованості по аліментах ОСОБА_1 за минулий період, тобто з листопада 2014 року по серпень 2019 року у розмірі 16 123 грн., виходячи із встановленого розміру середньої заробітної плати по місту Тернополю.

Зобов`язано державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у провадженні якого перебуває виконавче провадження №45350848 з примусового виконання виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом від 22 липня 2005 року №2-6442/2005 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 відсотків всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06 червня 2005 року до повноліття дитини, при визначенні розміру заборгованості ОСОБА_1 по аліментах за минулий час, повторно встановити його місце проживання у цей період, при застосуванні розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Постановою Тернопільського апеляційного суду 03 березня 2020 року ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2020 року залишено без змін.

На виконання вищевказаної ухвали суду в частинні обов`язку державного виконавця повторно встановити місце проживання ОСОБА_1 , 13 січня 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарським Р.С. надіслано вимогу ОСББ «Зелене» із проханням надати інформацію щодо фактичного проживання боржника ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 в період з листопада 2014 року по січень 2020 року.

У відповідь на вимогу державного виконавця голова правління ОСББ «Зелене» Лялюсь І.Б. повідомив, що згідно акту про фактичне проживання особи від 27 січня 2020 року підтверджено факт проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього зазначає, що ОСББ «Зелене» не має відомостей щодо проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2014 року. З листопада 2014 року по грудень 2019 року акт обстеження квартири АДРЕСА_4 не проводився і тому дані про проживання ОСОБА_1 в цей період відсутні.

22 січня 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарським Р.С. при примусовому виконанні виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 22 липня 2005 року про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25% всіх видів заробітку щомісячно, починаючи із 06 червня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття за участю понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в присутності головного державного виконавця Хомик Юлії Миронівни, державного виконавця Вознюк Андрія Анатолійовича здійснено вихід за адресою АДРЕСА_5 для встановлення фактичного місця проживання ОСОБА_1 та здійснено відібрання інформації у жильців під`їзду в якому проживає ОСОБА_1 , зокрема:

- жителі квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , № НОМЕР_1 відмовилися відкривати двері та на дати будь-яку інформацію;

- зі слів жительки квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_11 встановлено, що вона проживає у вказаній квартирі лише два місяці та знайома лише з головою правління ОСББ, більше інформації їй не відомо;

- зі слів ОСОБА_12 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_9 повідомила, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 із 2012 року по 2019 рік;

- зі слів ОСОБА_13 яка проживає у квартирі АДРЕСА_10 , повідомила що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 із 2014 року.

10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою адресованою начальникові Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у якій просить державного виконавця провести виконавчі дії, зокрема здійснити вихід за адресою: АДРЕСА_5 та віддібрати пояснення у свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про що повідомити його завчасно.

16 березня 2020 року Тернопільським міським відділом Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кравчуку Т.Я. надано відповідь у якій йому роз`яснено, що на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2020 року місце боржника у період з листопада 2014 року по серпень 2019 року встановлено та повторно здійснювати вихід за адресою: АДРЕСА_5 для відібрання свідчень в ОСОБА_13 та ОСОБА_12 необхідності немає.

Як встановлено в ході судового розгляду справи ОСОБА_1 надсилалася вимога державного виконавця про необхідність боржнику з`явитися 22 січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_5 для проведення виконавчих дій, яку ним отримано не було.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 11.03.2020 року, проведенного головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарським Р.С. заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів, станом на 11.03.2020 року становить 4 266, 27 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз`яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Як передбачено ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби (п. 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5).

Із матеріалів справи вбачається, що виконавцями здійснено ряд послідовних заходів для забезпечення виконання рішення суду.

Зокрема на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2020 року державним виконавцем повторно здійснено дії щодо встановлення місця проживання боржника про, що складено акт державного виконавця.

Разом з цим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б засвідчували, що боржник ОСОБА_1 проживає, перебуває, працює в м. Ланівці, позаяк, як встановлено в ході судового розгляду місце проживання боржника ОСОБА_1 знаходиться на території, на яку поширюється компетенція Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та у зв`язку із чим нарахування аліментів здійснювалося саме виходячи із середньомісячного заробітку по м.Тернополію

Тому вимога скаржника про зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок аліментів починаючи з вересня 2019 року із врахуванням всіх сплачених ним коштів до задоволення не підлягає.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 451 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22 квітня 2020 року у справі №641/7824/18 зазначив, що заявник у скарзі на рішення, дії чи бездіяльність виконавця повинен обов`язково вказати, які його права чи свободи порушені діями державного виконавця при виконанні виконавчого документа, за захистом якого саме права чи інтересу звернувся до суду заявник.

Скаржником не вказано, за захистом якого саме права чи інтересу він звернувся до суду, на підставі яких доказів та норм матеріального права зроблено висновок, що виконання судового рішення у справі № 2-6442/05 про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25% всіх видів заробітку щомісячно, починаючи із 06 червня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття, яке набрало законної сили та на думку скаржника проводиться не за визначеним місцем його виконання та іншим органом державної виконавчої служби порушує його права як боржника у зазначеному виконавчому проваджені.

При цьому, в судовому засіданні не доведено протиправність дії державного виконавця та не надано жодного документа, або інших належних доказів на підтвердження добросовісності дій боржника і неправомірності дій державних виконавців щодо нарахування та перерахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням встановлених обставин справи та правових норм, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського Руслана Степановича, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухарського Руслана Степановича відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак