Ухвала

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 161/18453/19

провадження № 61-14589ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства (далі - АТ) «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживача.

Позов мотивованийтим, що ОСОБА_1 є власником будівлі на АДРЕСА_1 . АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» надає та здійснює послуги з постачання природного газу до її будинку.

06 серпня 2019 року під час перевірки лічильника працівниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» складено акт № 99 про виявлені порушення, у якому зазначено про унеможливлення виявлення дефекту лічильника шляхом зовнішнього огляду ознак порушень конструкції лічильника, у тому числі справності лічильного механізму або порушень у роботі лічильника. На думку позивача, відповідач не надав належне обґрунтування своїх підозр, хоча цього вимагає форма зазначеного акту.

08 серпня 2019 року відповідачем складено акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи. У даному акті відсутній був його номер, заводський номер лічильника, показник газу.

Після демонтажу газового лічильника проводилась його експертиза, якою зафіксовано цілісність заводської пломби та повірного тавра цього лічильника, цілісність його відлікового механізму, однаквиявлено потертості та подряпини під лічильним механізмом в напрямку магнітної муфти лічильника газу. За результатами експертизи встановлено, що втрата тиску відсутня у лічильнику газу, та те, що він є герметичним, про що був складений акт експертизи лічильників газу від 14 серпня 2019 року № 2172-05-14-19.

У листі АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз»від 30 вересня 2019 року № 16/4-591 вказано, що рішенням комісії з розгляду актів порушення, засідання якої проводилось 19вересня 2019 року, визначено обсяги необлікованих об`ємів природного газу, які становлять 2 158,98 м2 та у вартісному еквіваленті18 750,26 грн.

ОСОБА_1 вважає необґрунтованим донарахування ціни необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, оскільки її вина відповідачем не доведена.

На підставі викладеного просила визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» щодо донарахування їй необлікованих обсягів природного газу, які становлять 2 158,98 м2 та у вартісному еквіваленті 18 750,26 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справахта у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У відповідності до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у даній справі є захист прав споживача.

Ця справа не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та ціна позову у ній не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому є малозначною в силу вимог закону.

При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

У відповідності до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживача.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко