Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/339/20

Провадження №2/377/189/20

28 вересня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Щуковської А.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про захист прав споживача та визнання недійсним договору позики і зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

У С Т А Н О В И В:

03 червня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 203, 215-216, 236, 524, 548 ЦК України, просить визнати недійсним договір № 7756764, укладений 23.06.2018 року між ним, ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 23 червня 2018 року між ним та ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладений договір позики № 7756764, відповідно до умов якого фіксовані незмінні проценти становлять 1,12 % і є винагородою позикодавця за надання позики позичальнику, передбаченої цим договором та не є процентами за користування грошовими коштами. Згідно з п. 1.2. договору річна процентна ставка- 408,8 %. Відповідно до п. 1.3. договору строк позики спливає 28.07.2018 року. Згідно з п. 1.4. договору сума, що передається позикодавцем позичальнику за цим договором, складає 3400 гривень. Відповідно до п. 2.1. договору позикодавець передає позичальнику у власність суму позики, а позичальник приймає на себе обов`язок сплатити позикодавцю проценти від суми позики та повернути суму позики впродовж строку позики. Згідно з п. 2.2. договору позика надається позичальнику тільки за допомогою веб-сайту позикодавця mycredit.ua за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Однак, фактично відповідно до умов договору, видача коштів у кредит позиціонується, як надання кредитних коштів. При укладенні даного кредитного договору були порушені права позивача, оскільки договір був укладений в порушення норм ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 2 ст. 11, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». Перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені у п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про 1) особу та місцезнаходження кредитодавця;2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Проте, фактично працівники ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» при видачі кредитних коштів не ознайомила позичальника з умовами кредитування та ризиками, так як позивач ніде не ставив свій підпис про це. Таким чином, кредитор не надав позичальнику повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання кредиту. Правила надання грошових коштів у позику позикодавця, згода на збір та обробку персональних даних та пам`ятка позичальника згідно з п. 6.1. кредитного договору, є невід`ємною його частиною. Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Правилами, згодою та пам`яткою, та приймає на себе обов`язок дотримуватись їх. Але працівники фінансової установи не надали позивачу вищевказані Правила та Пам`ятку, і з їх текстом позивач ознайомлений не був. Крім того, пункт 5.2. договору, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є несправедливим та є всі підстави для визнання його недійсним. За умовами договору, за невиплату процентів від суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток на прострочену заборгованість в розмірі 2,70 % за кожен день прострочення, а отже сума компенсації, що відповідно до ч.5 п.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» становить більше 50 % і є несправедливою умовою договору. Також, пунктом 6.2. договору визначено, що укладаючи цей договір позивач прямо дозволяє відповідачу звертатись за отриманням інформації про нього та його фінансовий стан до будь-яких третіх осіб, що володіють або можуть володіти інформацією про нього та передавати будь-яку інформацію про нього до цих третіх осіб. Проте, відповідач не повідомляв позивачу про умови та строки обробки його персональних даних. З аналізу умов договору вбачається, що надана позивачем згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Отже, даний пункт є незаконним та суперечить абз. 5, 11, п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». З урахуванням наведеного, є всі підстави для визнання оспорюваного договору недійсним в цілому.

Ухвалою судді від 04 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 червня 2020 року.

17 червня 2020 року на адресу суду від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надійшла зустрічна позовна заява про стягнення заборгованості за договором позики, в якій позивач за зустрічним позовом, посилаючись на ст.ст. 509, 526, 530, 549, 610-612 ЦК України, просить прийняти зустрічний позов до спільного розгляду в рамках судового провадження № 2/337/189/20, відмовити у задоволенні зустрічного позову та стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суму заборгованості за договором позики № 7756764 від 23.06.2018 року в розмірі 13086,60 гривень, з яких: 3400 гривень заборгованість за тілом позики; 9686,60 гривень заборгованість за процентами, а також стягнути понесені судові витрати в розмірі 2102 гривні.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом послався на те, що 23 червня 2018 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 7756764, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося передати позичальнику у власність суму позики, а позичальник зобов`язувався повернути впродовж строку позики суму позики та сплатити проценти від суми позики. Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі, в тому числі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Оспорюваний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор надсилався на зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі телефонний номер позичальника. 23 червня 2018 року позичальником було підписано договір, чим засвідчено вивчення умов договору, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору. Позичальник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані Товариством грошові кошти. ОСОБА_1 просить визнати даний договір недійсним з підстав порушення Товариством вимог законодавства, зазначених в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, станом на день укладення договору зазначена позивачем редакція Закону відсутня, тобто не є чинною. Оскільки загальний розмір кредиту не перевищував однієї мінімальної заробітної плати, то норми Закону України «Про споживче кредитування» на такий договір не поширюється. Також позивач звертав увагу на порушення Товариством прав обробки персональних даних, а саме відсутність у Товариства права на обробку персональних даних позивача. Проте, відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», підставою для обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних. Так, згідно з п. 6.1. договору, невід`ємними частинами цього договору є згода позичальника на збір та обробку його персональних даних. Крім того, розділом 6 Правил передбачено, що така згода включає в себе, в тому числі, право Товариства на збирання, обробку, реєстрацію, накопичення, зберігання, адаптування, зміну, поновлення, використання, поширення, знеособлення, знищення персональних даних з метою виконання зобов`язань щодо ідентифікації та верифікації, реалізації прав Товариства. В своєму позові позивач зазначає, що не мав належної можливості ознайомитися з умовами кредитування та ризиками, оскільки йому не було надано доступ до такої інформації. Проте, електронний договір може містити інформацію про посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа. Отже, всі істотні умови договору були надані позичальнику до моменту підписання договору позики у вигляді розміщення на сайті Товариства та закріплені в Правилах і серед іншого містили чітку інформацію про строк позики, дату повернення позики, плату за користування позикою та умови їх нарахування, а також наслідки невиконання, зокрема, прострочення виконання умов договору. Відповідно до п. 3.3.1. договору Товариство зобов`язувалося передати позичальнику суму позики. На виконання даного пункту Товариством перераховано позичальнику позику в розмірі 3400 гривень на умовах визначених договором. Відповідно до п. 4.2. договору позичальник зобов`язаний повернути проценти від суми позики та суму позики не пізніше, ніж у останній день строку позики. Однак, в зазначений строк зобов`язання виконано не було, що призвело до прострочення виконання та виникнення заборгованості. Згідно з п. 3.2.4. договору позичальник повинен сплатити заборгованість у повному обсязі, якщо проценти від суми позики та сума позики не були сплачені позичальником у строк позики. Відповідно до п. 5.2 договору за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток за прострочену заборгованість у розмірі 2,70 % за кожен день прострочення. Протягом строку позики у позичальника жодних застережень та претензій щодо умов позики та її погашення не виникало. Більше того, позичальником оспорюваний договір було пролонговано, а саме додатковою угодою № 1 від 27.07.2018 року по 31.08.2018 року. Обов`язковою умовою здійснення пролонгацій договору була сплата процентів від суми позики. Позичальник лише частково виконав своє зобов`язання та не здійснив повного погашення заборгованості по позиці. Таким чином, станом на 11.06.2020 року заборгованість позичальника з урахуванням оплат в рахунок погашення позики складає 13086,60 гривень, з яких: 3400 гривень заборгованість за тілом позики, 9686,60 гривень заборгованість за процентами.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про захист прав споживача та визнання недійсним договору позики зустрічний позов ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, та на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198 ЦПК України відкладено підготовче засідання і призначено нове підготовче засідання на 19 серпня 2020 року.

21 липня 2020 року на адресу суду надійшов від відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги викладені у зустрічній позовній заяві є безпідставними та не відповідають реальним обставинам справи. Відповідачем порушено п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 1.1. договору проценти за користування позикою встановлені у розмірі 1,12%. Проценти від суми позики є винагородою позикодавця за надання позики позичальнику. Таким чином, за користування позикою відповідно до п. 1.1. договору та графіку платежів за позикою, за 35 днів позичальник сплачує відсотки в розмірі 1332,80 гривень. Поряд з цим, відповідно до п. 5.2. договору за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток за прострочену заборгованість в розмірі 2,70 % за кожен день прострочення. Таким чином, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом заборгованість за процентами в розмірі 9686,60 гривень, однак відповідач не погоджується з цим, адже ця сума компенсації становить більше 50 %, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою і не відповідає нормам, встановленим цим законом. Отже, позивач включив у зустрічний позов та у сам кредитний договір умови відповідальності, які зобов`язують відповідача сплатити кредиторові компенсацію на прострочену заборгованість, що вдвічі перевищує суму заборгованості, а це в свою чергу є несправедливим і суперечить положенням п. 3 ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04 вересня 2020 року.

Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 28 вересня 2020 року на підставі п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.

Позивач за первісним позовом у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності та задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом свого представника в судове засідання не направив, про дату, часі місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 червня 2018 року ОСОБА_1 , керуючись п. 3.3. Правил надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», затвердженими Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», протокол № 28/02 від 28.02.2018 року, оформив на сайті ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» mycredit.ua в електронному вигляді заявку для отримання позики у розмірі 3400 гривень, шляхом входу позичальника в особистий кабінет на офіційному веб-порталі Товариства mycredit.ua, оформленням заявки на позику (обрання суми позики, строку позики, введення промокоду), підтвердженням позичальником повної та безумовної згоди з усіма умовами оферти, підписанням договору одноразовим ідентифікатором, що був згенерований та відправлений позикодавцем позичальнику, відповідно до Лог-файлу укладення електронного договору № 7756764 від 23.06.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження № 2542 від 20 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Відповідно до п. 2.1., п. 2.2. договору позики, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність суму позики, а позичальник приймає на себе обов`язок сплатити позикодавцю проценти від суми позики та повернути суму позики впродовж строку позики. Позика надається позичальнику тільки за допомогою Веб-сайту позикодавця (mycredit.ua) за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з п. 1.1 договору позики «Проценти від суми позики» - фіксовані незмінні проценти у розмірі 1,12 %. Проценти від суми позики є винагородою позикодавця за надання позики позичальнику, передбаченої цим Договором, та не є процентами за користування грошовими коштами.

В пунктах 1.2., 1.3. договору позики зазначено, що річна процентна ставка 408,8 %. «Строк позики» - кількість календарних днів, на які надається позика, та спливає 28.07.2018року.

Згідно з пунктом 1.4. договору позики, «Сума позики» - сума, що передається позикодавцем позичальнику за цим договором, та складає 3400 гривень.

Відповідно до п. 6.1. договору позики, невід`ємними частинами цього договору є Правила надання грошових коштів у позику позикодавця, згода на збір та обробку персональних даних та Пам`ятка позичальника, розміщені на веб-сайті за адресою https://mycredit/ua/ru/about/documents-license/. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує свою згоду та ознайомлення з цими правилами, згодою та пам`яткою, приймає на себе обов`язок дотримуватись цих Правил, згоди та пам`ятки.

За змістом п.п. 3.3.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язаний передати позичальнику суму позики.

Відповідно до п.п. 3.2.2. договору позики, за цим договором позичальник зобов`язаний повернути проценти від суми позики та суму позики у строк позики.

Пунктом 4.1. договору позики визначено, що позикодавець перераховує суму позики банківським переказом на банківський рахунок позичальника невідкладно після того, як позичальник підписав цей договір електронним цифровим підписом одноразовим цифровим ідентифікатором. Однак, перерахування суми позики банківським переказом може затриматись на строк до трьох банківських днів.

Згідно з п. 4.2 договору позики позичальник зобов`язаний повернути проценти від суми позики та суму позики, не пізніше, ніж у останній день строку позики.

Відповідно до п. 4.2.1, п. 4.2.2. договору позики, повернення суми позики пізніше, ніж у останній день строку позики, вважається порушенням умов цього договору, внаслідок чого у позичальника утворюється заборгованість. Заборгованість за цим договором включає розмір нарахованої пені, несплачених процентів від суми позики та неповернутої суми позики.

Згідно з п. 5.2. договору позики, за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток за прострочену заборгованість у розмірі 2,70 % відсотка за кожен день прострочення.

27 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в особі директора ОСОБА_2 , що діє на підставі статуту, було укладено Додаткову угоду до договору позики № 7756764 від 23.06.2018 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди продовжити строк позики за договором позики №7756764 від 23.06.2018 року шляхом внесення відповідних змін до п. 1.3. «Строк позики кількість календарних днів, на які надається позика, та спливає 31.08.2018 року». Усі інші умови вищезазначеного договору, не змінені цією угодою, залишаються чинними у попередній редакції, і сторони підтверджують їх обов`язковість щодо себе. Ця додаткова угода з моменту укладення набирає чинності та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 1.2., п. 1.3. Правил надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», затвердженими Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», протокол № 28/02 від 28.02.2018 року, дані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України, укласти договір позики на умовах, що встановлені Товариством і застосовуються у разі подання фізичною особою заявником заявки на сайті Товариства за електронною адресою mycredit.ua на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають дані Правила (акцепт), та набирають чинності з дати офіційного оприлюднення Публічної пропозиції Товариства та діє до дати оприлюднення Правил у новій редакції. Договір позики є невід`ємною частиною правил.

Згідно з п. 3.1. Правил, відповідно до частини ІV статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» Правила є публічною пропозицією Товариства укласти договір позики на умовах повернення, строковості, платності, а також на умовах, визначених договором позики та Правилами.

Відповідно до п. 3.3. Правил, заявник заповнює заявку на сайті Товариства, вказуючи достовірні, повні та точні дані, які необхідні для прийняття рішення щодо надання позики Товариством. На підставі заявки та даних, що зазначені в ній, Товариство здійснює реєстрацію заявника на сайті Товариства та оформлює йому особистий кабінет. Товариство не несе відповідальність за дії позичальника при заповненні заявки та за достовірність інформації, зазначеної заявником.

Пунктом 3.6. Правил визначено, що при заповненні заявки заявник надає згоду на передачу своїх персональних даних та подальшу їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його платоспроможності виконати зобов`язання за договором Товариством.

Як вбачається з п. 3.7. Правил, на підставі автоматизованої обробки персональних даних заявника, що включає в себе аналіз фінансового стану заявника, приймається рішення щодо надання чи відмову у наданні позики заявнику протягом трьох робочих днів з дати отримання заявки.

Відповідно до п. 3.8. Правил стосовно прийнятого рішення про надання позики чи відмову у наданні позики Товариство інформує заявника шляхом надсилання смс-повідомлення на телефонний номер, що зазначений заявником в заявці та/або шляхом направлення електронного листа на електронну адресу, зазначену в заявці та/або шляхом розміщення відповідної інформації в особистому кабінеті заявника на сайті Товариства.

Згідно з п. 3.10 Правил договір позики укладається та підписується в особистому кабінеті, доступ до якого здійснено з використанням логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету. З моменту кліку на «Згодний», заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору позики.

Пунктом 3.11. Правил визначено, що заявником надається згода на використання у всіх відносинах між ним та Товариством, що засновані на першому договорі позики і всіх наступних договорах позики, інших договорах і угодах, які можуть бути укладені між заявником та Товариством у майбутньому, свого логіна, особистого кабінету та пароля особистого кабінету в якості електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також сторони дійшли згоди, що всі дії в системі, що були завершені з використанням власноручного (електронного) підпису, визначаються вчиненими заявником.

Відповідно до п. 3.12 Правил протягом трьох банківських днів з моменту підписання договору позики сторонами Товариство надає позику у сумі, що була зазначена у договорі, в порядку безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника, що був вказаний позичальником у заявці, при цьому дата перерахування Товариством суми позики на вищезазначений банківський рахунок позичальника є датою укладання договору позики між Товариством і позичальником.

Відповідно до довідки по проведених транзакціях (за договором № 7756764 від 23.06.2018 року) для здійснення транзакцій з переказу коштів без відкриття рахунків ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладені договори на переказ коштів із операторами платіжних систем ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС», ТОВ «Фінансова компанія «ФЕНІКС», ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», ТОВ «Айбокс», ТОВ «ФК «Контрактовий дім». За договором № 7756764 від 23.06.2018 року було здійснено наступні транзакції: 23.06.2018 року - 3400 гривень перерахування суми позики позичальнику, назва сервісу: «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС», код: НОМЕР_1 ; 27.07.2018 року 1294 гривні оплата по договору, назва сервісу: «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС», код: 2147с72lfe.

Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За положеннями статей 626-628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як зазначено у ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. ( ч.2 вказаної статті).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.( ч.3 цієї статті).

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. ( ч.5 цієї статті).

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

За змістом частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 12 частини першої цього Закону «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За змістом ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як зазначено у п.1.4 договору позики, сума, що передається позикодавцем позичальнику за цим договором, складає 3400 гривень.

За змістом п.4.1 договору позики позикодавець перераховує суму позики банківським переказом на банківський рахунок позичальника невідкладно після того як позичальник підписав цей договір електронним цифровим підписом одноразовим цифровим ідентифікатором.

Відповідно до п. 6.4. договору, цей договір набуває юридичної сили у момент надсилання суми позики позикодавцем на рахунок позичальника та діє впродовж всього строку позики. Незалежно від строку позики, цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з листом ТОВ ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 11.06.2020 року відповідно до умов договору 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було здійснено наступні успішні перекази: 23.06.2018 року, сума 3400,00 гривень на ім`я ОСОБА_1 , договір № 7756764 від 23.06.2018 року, номер платежу 4263.

Таким чином, доказом підтвердження отримання коштів відповідачем є лист ТОВ ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 11.06.2020 року, в якому зазначається сума коштів, отримувач коштів, номер платежу, а також довідка по проведених транзакціях (за договором № 7756764 від 23.06.2018 року).

Відповідно до Лог-файлу укладення електронного договору № 7756764 від 23.06.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів», позичальник 23.06.2018 року о 14:04:27 здійснив вхід в особистий кабінет на офіційному веб-порталі Товариства https://mycredit.ua; о 14:06:14 позичальник здійснив оформлення заявки ( обрання суми, строку позики, введення промокоду), у результаті введення промокоду процентна ставка за договором склала 1,12% на день, що було відображено позичальнику в особистому кабінеті; о 14:06:22 позикодавець здійснив формування оферти та її надання заявнику шляхом розміщення в особистому кабінеті; о 14:09:34 позичальник здійснив підтвердження повної та безумовної згоди з усіма умовами оферти; о 14:09:36 позикодавець здійснив генерування одноразового ідентифікатора; о 14:09:37 позикодавець здійснив відправку одноразового ідентифікатора клієнту; 14:12:09 позичальник здійснив підписання договору одноразовим ідентифікатором; о 14:13:04 позикодавець повідомив про укладення договору та здійснив його розміщення в особистому кабінеті.

Позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав договір позики (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням договору позики позивач погодив всі його істотні умови договору позики, як то предмет (п. 2.1.-2.3.), проценти від суми позики (п. 1.1.) та строк позики (п. 1.3.). Оскільки, підписуючи договір позичальник погоджується зі всіма його умовами, а як зазначалось вище має всі можливості та час ознайомитися із цими умовами.

Посилаючись на недійсність правочину, позивач зазначив, що відповідачем були порушені вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неповідомлення обставин, передбачених в частині 2 цієї статті, а також не надання інформації, зазначеної в ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Аналізуючи обставини, на які посилається позивач, як на підставу недійсності правочину, слід зазначити, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, чинній на час укладення договору), цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Інших положень, на які вказує позивач в позовній заяві, дана стаття не містить.

Відповідно до ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ( в редакції, чинній на час укладення договору) фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про:

1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг;

2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість;

3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги;

4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги;

5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги;

6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів;

7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами.

Відповідно до п. 6.1. оспорюваного договору, невід`ємними частинами цього договору є Правила надання грошових коштів у позику позикодавця, згода на збір та обробку персональних даних та Пам`ятка позичальника, розміщені на веб-сайті за адресою https://mycredit/ua/ru/about/documents-license/. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує свою згоду та ознайомлення з цими правилами, згодою та пам`яткою, приймає на себе обов`язок дотримуватись цих Правил, згоди та пам`ятки.

Таким чином, підписуючи електронним підписом спірний договір, позивач підтвердив, що йому надана інформація, зазначена в частині другій ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Долучений до позовної заяви договір позики № 7756764 від 23.06.2018 року містить інформацію про суму позики, строк позики, розмір процентів від суми позики. До вказаного договору як Додаток № 1 додано розрахунок платежів за позикою. Діючим законодавством не передбачено ознайомлення споживачів з окремим документом, який містив би інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Позивачем не надано суду доказів, що під час укладення спірного договору він не був ознайомлений з усіма його умовами, передбаченими законом. Підписання позичальником договору одноразовим ідентифікатором в особистому кабінеті свідчить про ознайомлення з усіма умовами договору та погодження з цими умовами договору.

У позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливого встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, та як наслідок недійсність п. 5.2 вказаного договору.

Аналізуючи вказану підставу для визнання недійсності п. 5.2 договору позики, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. ( ч.2 вказаної статті).

Як зазначено у п. 5 ч.3 ст.18 цього Закону, несправедливими є, зокрема, встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що положення договору є недійсними, якщо всупереч доброї совісті, вони ставлять контрагента сторони у вкрай невигідне становище, зокрема, надмірно завищуючи проценти за не виконання умов договору.

Відповідно до п. 5.2 спірного договору за невиплату процентів від суми позики та суми позики або виплату процентів від суми позики та суми позики у строк, що перевищує строк позики за цим Договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю відсоток за прострочену заборгованість у розмірі 2,70 % відсотка за кожен день прострочення.

Таким чином, згідно з п. 5.2 договору річна відсоткова ставка у разі прострочення строку повернення позики складає 985,5 % річних ( 2,70 % х 365 днів), відповідно сума компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором є непропорційно великою і становить понад п`ятдесят відсотків вартості продукції.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 Цивільного кодексу України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Виходячи з викладеного, пункт 5.2 договору позики № 7756764 від 23.06.2018 року слід визнати недійсним на підставі ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України, оскільки він обмежує права споживача і суперечить п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, при визнанні недійсним п.5.2 договору позики суд враховує правові позиції, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, відповідно до яких припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку позики. Після спливу визначеного договором строку право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В позовній заяві позивач зазначає також про недійсність п. 6.2. договору позики, посилаючись на порушення відповідачем положень, встановлених п.п. 5, 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних».

Статтею 1 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Суб`єкт персональних даних фізична особа, персональні дані якої обробляються.

Розпорядник персональних даних фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що володільцем чи розпорядником персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності, органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, фізичні особи - підприємці, які обробляють персональні дані відповідно до закону.

Згідно з ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних.

Відповідно до п.11 ч. 2 ст. 8 вказаного Закону суб`єкт персональних даних має право відкликати згоду на обробку персональних даних.

Пунктом 6.2. договору визначено, що укладаючи цей договір, позичальник прямо дозволяє позикодавцю звертатись за отриманням інформації про позичальника та його фінансовий стан до будь-яких третіх осіб, що володіють або можуть володіти інформацією про позичальника (наприклад, до співробітників, родичів, Бюро кредитних історій, кредитних установ, колекторських компаній, тощо) та передавати будь-яку інформацію про позичальника до цих третіх осіб.

Таким чином, позивач, підписуючи електронним підписом спірний договір, погодився з пунктом 6.2. договору та надав згоду на обробку його персональних даних відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних».

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для визнання недійсним п. 6.2. договору. Разом з тим, позивач не позбавлений можливості відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» пред`явити вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних або відповідно до п.11 ч. 2 ст. 8 вказаного Закону має право відкликати згоду на обробку персональних даних. Доказів того, що позивач скористався таким правом, суду не надано.

За встановлених обставин, суд вважає за необхідне визнати недійсним з наведених вище підстав п. 5.2 договору позики № 7756764 від 23.06.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

З урахуванням наведеного, підстави для визнання недійсним договору позики № 7756764 від 23.06.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», в цілому відсутні.

Вирішуючи зустрічну позовну заяву, суд виходить з наступного.

23 червня 2018 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики в електронній формі № 7756764, який був продовжений шляхом укладення Додаткової угоди № 1 від 27.07.2018 року по 31.08.2018 року. Сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно визначеного сторонами розрахунку платежів за позикою, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 28.07.2018 року в сумі 4732,80 гривень, з яких 3400 гривень сума позики, 1332,80 гривень нарахований процент за період з 23 червня 2018 року по 28 липня 2018 року.

Відповідно до детального розрахунку суми заборгованості за договором позики № 7756764 від 23.06.2018 року станом на 11 червня 2020 року за позичальником обліковується прострочена заборгованість в сумі 13086,60 гривень, з них: 3400 гривень заборгованість за основною сумою позики, 2627,52 гривень заборгованість за процентами згідно договору за період з 24.06.2018 року по 31.08.2018 року за процентною ставкою 1,12 % за кожен день користування позикою, 1294,72 гривні- внесення оплати процентів за позикою 27.07.2018 року за період з 24.06.2018 року по 27.07.2018 року, 8353,80 гривні заборгованість за простроченими процентами за період з 01.09.2018 року по 30.11.2018 року за процентною ставкою 2,70 % за кожен день прострочення.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк суму позики та нараховані проценти від суми позики не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3400 гривень та процентів від суми позики в межах строку позики за період з 23 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року, з урахуванням внесених позичальником процентів від суми позики за період з 23.06.2018 року по 27.07.2018 року в розмірі 1294,72 гривні, в сумі 1332,80 гривні.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3400 гривень та процентів за користування позикою в межах строку позики за період з 23 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року з урахуванням внесених позичальником процентів від суми позики за період з 23.06.2018 року по 27.07.2018 року в розмірі 1294,72 гривні, в сумі 1332,80 гривні є доведеною та підлягає задоволенню.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 8353,80 гривень включає період з 01 вересня 2018 року по 30 листопада 2018 року, який виходить за межі строку позики.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що після закінчення строку позики у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по простроченим процентам за користування позикою за період з 01 вересня 2018 року по 30 листопада 2018 року в сумі 8353,8 гривень є безпідставною та задоволенню не підлягає.

З таких обставин стягненню із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підлягає заборгованість за договором позики № 7756764 від 23.06.2018 року в сумі 4732 гривні 80 копійок, яка складається з: 3400 гривень основний борг; 1332 гривні 80 копійок заборгованість по відсоткам.

В іншій частині зустрічний позов є безпідставним, тому задоволенню не підлягає.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, передбаченому п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», від сплати якого був звільнений позивач на день подання позовної заяви згідно із ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», що становить 840,80 гривень.

Виходячи з того, що позивачем за зустрічною позовною заявою сплачено судовий збір в сумі 2102 гривні, то з відповідача за зустрічною позовною заявою на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 4732,80 грн. х 100: 13086,60 грн. = 36,17 % (відсоток розміру задоволеного позову); 2102 х 36,17:100 = 760,30 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати недійсним пункт 5.2 договору позики № 7756764 від 23.06.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором позики № 7756764 від 23.06.2018 року в сумі 4732 гривні 80 копійок, яка складається з: 3400 гривень основний борг; 1332 гривні 80 копійок заборгованість по відсоткам.

В іншій частині позовних вимог зустрічного позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 760,30 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», , МФО 320649, адреса місцезнаходження: м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1Б.

Повне рішення складено 07 жовтня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька