ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 617/1970/18-ц

провадження № 22ц/818/3903/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представниця позивача ОСОБА_2 ,

відповідач Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області,

треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

позивачка за позовом третьої особи ОСОБА_7 ,

відповідач за позовом третьої особи ОСОБА_1 , представниця відповідача за позовом третьої особи ОСОБА_2 , Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області,

треті особи за позовом третьої особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 14 травня 2020 року в складі судді Глоби М.М.

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зарічне (Петрівське) Вовчанського району Харківської області померла його мати ОСОБА_8 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,2637 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області.

Вказав, що після смерті матері він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 18 квітня 2006 року у Вовчанській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа до майна померлої ОСОБА_8 .

Зазначив, що спадкоємцями окрім нього є онуки померлої: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є дітьми його померлої сестри ОСОБА_9 .

Вказав, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у нотаріальній конторі йому відмовлено, оскільки онуки померлої, як спадкоємці за правом представлення, на момент відкриття спадщини були зареєстровані разом з ОСОБА_8 та у визначений законом строк не подали заяви про відмову від спадщини.

Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 5,2637 га, кадастровий номер :03:003:0165, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ХР № 115765, виданого 20 червня 2003 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1012 у порядку спадкування за законом.

У травні 2019 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що вона та її рідні брати та сестри ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є спадкоємцями за правом представлення щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_8 і мають право на Ѕ частину спірної земельної ділянки, яка б за законом належала їх матері ОСОБА_9 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , якби вона була живою на момент відкриття спадщини.

Вказала, що вони з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 домовились про те, що право власності на Ѕ частину земельної ділянки, яка мала належати їхній матері після смерті баби, буде зареєстроване за нею, та брати і сестри відмовляються від належних їм часток на її користь.

Зазначила, що вони з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були зареєстровані та проживали разом із померлою бабою ОСОБА_8 , тобто прийняли спадщину, однак позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку утримує у себе їхній дядько ОСОБА_1 .

Просила визнати за нею у порядку спадкування за правом представлення після смерті баби ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,2637 га, кадастровий номер :03:003:0165, розташованої на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, належної померлій на підставі Державного акту, серія ХР № 115765, виданого Вовчанською районною державною адміністрацією Харківської області 20 червня 2003 року за реєстровим номером № 1012.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 14 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково; визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 5,2637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:003:0165, розташованої на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (Держаний акт, серія ХР № 115765 від 20 червня 2003 року з реєстровим номером №1012); в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено; позовну заяву ОСОБА_7 задоволено; визнано за ОСОБА_7 у порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 5,2637 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:003:0165, розташовану на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (Держаний акт, серія ХР № 115765 від 20 червня 2003 року з реєстровим номером № 1012); стягнуто з Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір 399,25 грн; стягнуто з Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області на користь ОСОБА_7 судовий збір 384,20 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 судовий збір 384,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду змінити, задовольнивши його позовні вимоги до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не звернув увагу на те, що за ним має бути визнано право власності на 2/3 частини спірної земельної ділянки, оскільки після смерті матері його сестра ОСОБА_10 відмовилася від своєї 1/3 частини спадщини на його користь, про що 08 лютого 2006 року склала заяву, яку було надано до нотаріальної контори у 2006 році, а не у 2018 році, як зазначив суд; що ОСОБА_7 має право лише на 1/15 частину спірної земельної ділянки, тобто 1/5 частину від 1/3 частини земельної ділянки, яку б успадкувала її мати, якщо б була живою на час відкриття спадщини, як і її рідні брати та сестри; що ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину та не має перешкод у отриманні свідоцтва про право на спадщину, тому її права не підлягають судовому захисту; що треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 протягом встановленого законом строку не заявили про свою відмову від спадщини, отже, фактично прийняли її, оскільки були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавицею на час її смерті, тому їх відмова від спадщини, подана до суду під час розгляду цієї справи, не може бути прийнята до уваги, та вони не позбавлені права отримати свідоцтва про право на спадщину.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги та ОСОБА_7 як спадкоємиця за правом представлення мають право на спірну земельну ділянку по Ѕ її частини кожному у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , враховуючи те, що треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надали заяви про те, що на спадщину після померлої баби ОСОБА_8 не претендують.

Проте, з таким висновком суду неможливо погодитись у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є дітьми ОСОБА_13 та ОСОБА_8 (а. с. 17-19, 167, 169-170, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 помер (а. с. 21, том 1).

Дочка ОСОБА_13 та ОСОБА_8 - ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 20, том 1).

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є дітьми померлої ОСОБА_9 (а. с. 88, 93, 99, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 (а. с. 14, том 1).

На момент смерті ОСОБА_8 її онуки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були зареєстровані та проживали з нею за однією адресою по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області № 1348 від 16 березня 2018 року та № 1590 від 23 квітня 2018 року, а також даними паспортів (а. с. 23, 65, 82, 94, 166, том 1).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,2637 гектарів, кадастровий номер :03:003:0165, що розташована на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, яка належала померлій згідно Державного акту серії ХР № 115765, виданого 20 червня 2003 року, а також на 1/5 частку права на земельну частку (пай) розміром 5,55 умовних кадастрових гектарів без визначення меж у натурі, що знаходиться у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Салтівське» в с. Петрівське Вовчанського району Харківської області, яку померла прийняла фактично після смерті своєї дочки ОСОБА_9 (а. с. 15, 179, том 1).

Як вбачається з даних Спадкового реєстру, заповіту померла ОСОБА_8 не залишила (а. с. 165, том 1).

18 квітня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_8 , на підставі якої державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області заведено спадкову справу № 232/2006 (а. с. 12, 163, том 1).

Дочка ОСОБА_8 ОСОБА_10 спадщину після смерті матері не прийняла. У матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_10 від 08 лютого 2006 року, в якій вона вказала, що спадщину після смерті матері вона не прийняла та на неї не претендує і до суду звертатись не буде, не заперечує проти того, аби спадщина була оформлена на сина померлої ОСОБА_1 . Справжність підпису ОСОБА_10 на вказаній заяві посвідчено 08 лютого 2006 року секретарем виконавчого комітету Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області Кравцовою Н.Н. При цьому, як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції, ця заява отримана нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області лише 09 жовтня 2018 року. Відомості про її реєстрацію у книзі обліку спадкових справ також відсутні (а. с. 132, 168, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 померла. Інформація щодо заведення спадкової справи після її смерті у Спадковому реєстрі відсутня (а. с. 208, 214, том 1).

09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою, у якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки площею 5,2637 гектарів, що розташована на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, та 1/10 частку права на земельну частку (пай) розміром 5,55 умовних кадастрових гектарів без визначення меж у натурі, що знаходиться у Колективному сільськогосподарському підприємстві «Салтівське» в с. Петрівське Вовчанського району Харківської області (а. с. 176, том 1).

Однак, постановою державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області № 2819/02-31 від 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_8 , оскільки окрім нього інші спадкоємці прийняли спадщину фактично, адже постійно проживали зі спадкодавцем (а. с. 24, том 1).

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надали до суду першої інстанції заяви, в яких зазначили, що на спадщину після померлої баби ОСОБА_8 не претендують, не заперечують проти успадкування Ѕ частини спірної земельної ділянки дядьком ОСОБА_1 та Ѕ частини - їх рідною сестрою ОСОБА_7 (а. с. 81-95, том 1).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі, якщо заповітом не охоплено усієї спадкової маси, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами статті 1266 ЦК України, є вичерпним.

У постанові Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18) зроблено висновок щодо застосування статті 1266 ЦК України та вказано, що спадкування за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу).

Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частини 1, 2 статті 1269 ЦК України).

Виходячи із вищенаведених положень закону та встановлених судом фактичних обставин, спадкоємцями після померлої ОСОБА_8 є її син - ОСОБА_1 та онуки - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які мають право спадкування за правом представлення своєї матері ОСОБА_9 , яка померла до відкриття спадщини, тобто є спадкоємцями за законом першої черги за правом представлення.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на Ѕ частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері. Право на іншу Ѕ частину цієї земельної ділянки належить онукам померлої - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які проживали разом з нею на час смерті та фактично прийняли спадщину.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його сестра ОСОБА_10 відмовилась від своєї 1/3 спадщини на його користь, тому він має право на 2/3 частини спірної земельної ділянки, судовою колегією не приймаються, виходячи з наступного.

Спадкоємці за заповітом чи за законом мають право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з частиною 2 статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заява ОСОБА_10 хоча й датована 08 лютого 2006 року, однак подана нотаріусу за місцем відкриття спадщини лише 09 жовтня 2018 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, що підтверджується датою на штампі вхідної кореспонденції. Будь-яких відомостей про те, що така заява подана ОСОБА_10 особисто чи поштою нотаріусу ще у 2006 році, як зазначає ОСОБА_1 , матеріали спадкової справи не містять. Крім того, зі змісту заяви ОСОБА_10 не вбачається, що вона відмовилась від прийняття спадщини після померлої матері саме на користь ОСОБА_1 , оскільки вона лише вказала, що не прийматиме спадщину та не заперечує проти того, аби вона була оформлена на брата. Словосполучення «відмова» та «відсутність заперечення» відрізняються за своїм змістом, оскільки «відсутність заперечення» не свідчить про вольову дію особи, її усвідомленість щодо цієї дії.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину спадкової земельної ділянки є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, судова колегія не може погодитись з висновком суду щодо визнання права власності на іншу Ѕ частину цієї земельної ділянки за ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Згідно частин 3, 4 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Як вбачається з матеріалів справи, онуки померлої ОСОБА_8 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на час смерті їхньої баби були зареєстровані та проживали разом з нею. Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на час відкриття спадщини були неповнолітніми. Таким чином, вони фактично прийняли спадщину після смерті баби за правом представлення, адже їхня мати померла до відкриття спадщини.

Отже, онукам померлої - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 належить право на Ѕ частину спірної земельної ділянки, яку б успадкувала їхня мати, якщо б вона була живою на час відкриття спадщини, у рівних частках, тобто по 1/10 частині кожному (1/2 : 5 спадкоємців).

Оскільки спадщина прийнята ними фактично, неотримання свідоцтва про право на спадщину жодним чином не позбавляє їх права на спадкове майно.

Заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_7 , які ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали до суду першої інстанції як треті особи, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці особи не звертались до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з відповідними заявами про відмову від спадщини в межах передбаченого законом строку. Отже, ці особи вже прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 , кожен по 1/10 частині спадкового майна, тому приймаючи ці заяви суд першої інстанції фактично позбавив їх права власності на спадкове майно. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені особи у справі є третіми особами, а не відповідачами, та право визнання позову для них ЦПК України не передбачено.

У випадку наявності спору між спадкоємцями ОСОБА_7 не позбавлена права на звернення до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо спадкового майна. Крім того, після отримання свідоцтва про право на спадщину ці особи мають право розпоряджатися своїми частинами спадкового майна у законний спосіб на власний розсуд, зокрема, й продати чи подарувати їх своїй сестрі ОСОБА_7 у разі відсутності спору між ними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину та не має перешкод у отриманні свідоцтва про право на спадщину, тому її права не підлягають судовому захисту, судова колегія відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи між ним та ОСОБА_7 існує спір щодо обсягу спадкового майна, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визнання за ОСОБА_7 права власності на Ѕ частину спірної земельної ділянки. Враховуючи наявність ще чотирьох спадкоємців, які фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , має право на 1/10, а не на Ѕ частину спірної земельної ділянки.

Отже, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позову ОСОБА_7 з ухваленням нового судового рішення про визнання за нею в порядку спадкування права власності на 1/10 частину спірної земельної ділянки замість Ѕ частини. В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов ОСОБА_7 задоволено частково, на 1/5 частину, судовий збір за його подання у розмірі 153,68 грн (768,40/5) підлягає стягненню з ОСОБА_1 та Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області на її користь у рівних частках по 76,84 грн з кожного.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 також задоволено частково, а саме зменшено частку ОСОБА_7 у спірній земельній ділянці з Ѕ до 1/10. Отже, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 230,52 грн (768,40*150% / 5) підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 .

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 153,68 грн (230,52-76,84).

Отже, оскільки рішення суду першої інстанції в частині позову ОСОБА_7 скасовано та її позовні вимоги задоволено частково, необхідно здійснити новий розподіл судових витрат в цій частині зі стягненням судового збору за подачу позову зі Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області на користь ОСОБА_7 у розмірі 76,84 грн, та за подачу апеляційної скарги з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 у розмірі 153,68 грн.

В частині позову ОСОБА_1 судове рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому підстав для перерозподілу судового збору в цій частині не вбачається.

Керуючись ст. ст.367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 14 травня 2020 року в частині визнання за ОСОБА_7 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 5,2637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:003:0165, розташовану на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Державний акт серії ХР № 115765 від 20 червня 2003 року з реєстровим номером 1012 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_7 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 право власності на 1/10 частину земельної ділянки площею 5,2637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:003:0165, розташовану на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Державний акт серії ХР № 115765 від 20 червня 2003 року з реєстровим номером 1012.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду в частині стягнення з Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області на користь ОСОБА_7 судового збору змінити, зменшивши його розмір з 384, 20 грн до 76,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 153,68 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.