Справа № 128/3429/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2020 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючої- судді Саєнко О.Б., при секретарі- Бехарської К.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про позбавлення батьківських прав», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки і піклування Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ,-

УСТАНОВИВ:

27.12.2019 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом до відповідача , який обґрунтовує тим , що 21 квітня 2007 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб у Виконавчому комітеті Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 05, від якого у них народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що починаючи з 2013 року, відповідач ОСОБА_3 почав проживати окремо від своєї родини, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконував, не брав педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової та будь-якої іншої участі у вихованні спільних дітей , тому вона звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача .

18.06.2014 рішенням Вінницького районного суду Вінницької області з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки зі всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дітей до досягнення ними повноліття, починаючи з 04.06.2014.

24.12.2015 рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.12.2015 розірваний шлюб між ними.

Вказує, що на теперішній час, ОСОБА_3 жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової та будь-якої іншої участі у вихованні його дітей, які проживають з разом з нею.

Зазначає, що діти знаходиться на її повному утриманні ; додатково доньки займаються в гуртках, тренувальна-оздоровчих секціях комунального закладу «Якушинецький ліцей». Ці заняття потрібні неповнолітнім донькам, вони відвідують кожний предмет з задоволенням. Тому для розвитку дітей вона прикладає всі свої зусилля та можливості.

Вказує, що з метою оздоровлення дітей за межами території України, звернулась до ОСОБА_3 з відповідним проханням про оформлення ним дозволу на виїзд його неповнолітніх доньок із матір`ю за кордон, на що він згоди не надав, та жодним чином не аргументував свою відмову.

Зазначає, що розмір заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом 01.11.2019 становить 20 697,16 гривень.

Вказує, що 15.10.2019 ОСОБА_3 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до неї , третя особа служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини - ОСОБА_5 . Позов мотивований тим, що ОСОБА_5 не є його донькою. На даний час, розгляд справи № 128/2744/19 триває.

Також, 29.10.2019 ОСОБА_3 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до неї про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов мотивований тим, що він одружився, у нього народилась дитина, у зв`язку із чим його матеріальний стан змінився в сторону погіршення. На даний час, розгляд справи № 128/2907/19 триває.

Вважає, що подані ОСОБА_3 позови, зокрема, з їх мотивувальна частина, цілком очевидно, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, покладених на нього законом, та має за бажання перешкоджати їй із оздоровлення її дітей, у т.ч. відпочинку за кордоном, шляхом ненадання ним дозволу на виїзд його неповнолітніх доньок із матір`ю за кордон, що негативно вплине на здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

На думку позивача, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких ОСОБА_3 можна позбавити батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції.

Тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вирішити питання по судових витратах.

13.02.2020, через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.37-42), який ним умотивований тим, що дійсно вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано. В період шлюбу в них народилося дві доньки та за рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох доньок в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину.

Вказує, що за період перебування з позивачем у шлюбі, він їй віддавав усі грошові кошти; після розірвання шлюбу, все майно, яке було нажите спільно в шлюбі він залишив на користь дітей.

Зазначає, що він дійсно звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки в нього змінився матеріальний сімейний стан, погіршення здоров`я. Він не є фізично здоровою людиною. Крім того, займатися тяжкою фізичною працею він не може, оскільки страждає спадковою анимією.

Вказує, що до 2003 він був особою з інвалідністю 2 групи та останні роки його фізичний стан здоров`я погіршився.

Зазначає, що на теперішній час він працевлаштований на посаду представника торговельного з 09 грудня 2019 року ТОВ «СТАР ГРУП - 02» за основним місцем роботи, про місце роботи повідомлено заявою Вінницькому районному ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області.

Вказує, що позивач забороняє йому спілкуватися з доньками, занесла його номер телефону та номер його рідних до чорного списку в телефоні дітей.

Він звертався з заявою про перешкоджання спілкування позивачем з їх доньками до голови комісії з питань прав дитини при Виконавчому комітеті Якушинецької сільської ради 11 лютого 2020 року.

Вказує, що він задовольняв потреби своїх дітей починаючи з носків та закінчуючи пуховиком та взуттям.

Вважає, дану позовну заяву ОСОБА_1 безпідставною, надуманою та такою, що не ґрунтується на вимогах закону, просить відмовити у задоволенні позову.

28.02.2020, через канцелярію суду, від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.86-88), яка мотивована тим, що 11.02.2020 до Служби у справах дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення приходила ОСОБА_6 , яка подала заяву на Комісію з питань захисту прав дитини від себе та від свого сина ОСОБА_3 , по дорученню, щодо розгляду питання відносно побачень з його малолітніми доньками: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Вказує, що відповідач навіть не самостійно, як батько, а через свою матір, ОСОБА_3 почав імітувати зацікавленість у спілкуванні з доньками, лише після того як позивачка звернулась до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав. При цьому, будь-яких перешкод у спілкуванні з доньками, ОСОБА_1 йому не чинить.

Зазначає, що решта тверджень у відзиві ОСОБА_3 не заслуговує на увагу, оскільки не стосується предмету спору у даній справі.

Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 17.01.2020 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання ( а.с.30).

Ухвалою суду від 16.04.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті ( а.с.111-113).

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 та представник позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, з підстав, які зазначені у позові та відповіді на відзив, позов просили задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_3 заперечив з приводу задоволення позову, з підстав, які зазначені у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він є батьком відповідача, та дідусем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Суду зазначив, що відповідач завжди допомагав донькам, чим міг, купував одяг та шкільне приладдя, про що може надати відповідні квитанції. Син дітей не ображав, возив в садочок, в лікарню. Але, наразі позивач не допускає відповідача та його сім`ю до дітей, на телефонні дзвінки діти не відповідають.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Органу опіки і піклування Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Вислухавши вступне слово учасників справи, покази свідка, вивчивши позов дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності докази, суд дійшов висновку, що позов є не обґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволені, виходячи з такого.

Судом установлено, що 21.04.2007 позивач та відповідач зареєстровали шлюб, який за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.12.2015 було розірвано (а.с.13).

В період шлюбу в сторін народилось дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.10.2007 (а.с.10,48) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.02.2011 (а.с.11,49).

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.06.2014 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/2 частки зі всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дітей до досягнення ними повноліття, починаючи з 04.06.2014 року ( а.с.12,52).

Відповідно до довідки, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району від 14.11.2019 № 4915108-04 убачається, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять дві доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.14).

Згідно до довідки від 24.12.2019 № 1706-УП виданої ТОВ «Вест петрол маркет» убачається, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Вест петрол маркет» на посаді оператора заправної станції на АЗС № 02-03 «Зарванці», за основним місцем роботи з 12.11.2019 (а.с.13).

Відповідно до довідки виданої КЗ «Якушинецький ліцей» № 419 від 14.11.2019 , убачається, що ОСОБА_5 навчається у З-Б класі даного закладу, навчанням та вихованням займається виключно мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_3 , не бере участі у процесі виховання, навчання доньки, не веде спілкування з вчителем, не буває присутнім на батьківських зборах та за весь період навчання не відвідував жодного заходу, що були проведені у навчальному закладі ( а.с.16).

Згідно до довідки КЗ «Якушинецький ліцей» № 420 від 14.11.2019 ОСОБА_4 навчається у 7-Г класі даного закладу, навчанням та вихованням займається виключно мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_3 , не бере участі у процесі виховання, навчання доньки, не веде спілкування з вчителем, не буває присутнім на батьківських зборах та за весь період навчання не відвідував жодного заходу, що були проведені у навчальному закладі (а.с. 17).

Відповідно до довідки, виданої Якушинецькою амбулаторією від 14.11.2019 убачається, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спостерігаються у даній амбулаторії, за період спостереження, догляд та лікування під час хвороб дітей здійснює тільки мама ( а.с. 18).

Розмір заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів з 04.06.2014 по 01.11.2019 становить 20 697,16 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та повідомленням ВДВС Вінницького районного управління юстиції від 18.11.2019 № 31429/15.3-25/13 ( а.с.19-20, 55).

Також відповідач ОСОБА_3 звертався до суду з позовами про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини - ОСОБА_5 ( а.с.22) та з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с.24).

20.07.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.07.2016 ( а.с.50) та ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_9 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 22.02.2017 ( а.с. 51). Друга дружина відповідача на даний час перебуває у декретній відпустці, по догляду за дитиною, до досягнення нею 3-х річного віку (а.с.62).

Відповідно до довідки-характеристики, виданої Стрижавською селищною радою Вінницького району від 05.02.2020 № 343, судом убачається, що відповідач ОСОБА_3 характеризується позитивно (а.с.56). Також відповідач позитивно характеризується за місцем роботи, по що свідчить відповідна характеристика ( а.с.57).

Згідно до акту обстеження фактичного місце проживання від 09.02.2020, затвердженого комісією у складі: депутата сільської ради та сусідів, видно, що ОСОБА_3 проживає у будинку батьків по АДРЕСА_1 . Зі слів сусідів ОСОБА_3 постійно , починаючи з 2014 та по 2019 включно опікувався своїми дітьми ( двома доньками) забираючи їх до себе на вихідні, проводячи час разом та діти без примусу і з задоволенням проводили вихідні дні із своїми батьком, бабусею та дідусем (а.с.63).

З копії медичних документів відносно ОСОБА_3 убачається, що він має хворобливий стан здоров`я ( а.с.65-70).

Відповідно до довідки, виданої Службою у справах дітей, сім`ї, молоді та соціального захисту населення Якушинецької сільської ради №27 від 18.02.2020 судом убачається, що до служби приходила ОСОБА_6 та подала заяву на комісію з питань захисту прав дитини від себе та від свого сина ОСОБА_3 , по дорученню, щодо розгляду питання відносно побачень з його малолітніми доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с.89).

З довідки від 28.04.2020 №143/13, виданої Вінницьким РВ ДВС Центрально-західного міжрегіонального управління ( м. Хмельницький) убачається, що у ОСОБА_3 відсутня заборгованість щодо стягнення аліментів на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с.122).

Відповідно до висновку Комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Якушинецької сільської ради, убачається, що комісія дійшла до висновку про недоцільність батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.136-137).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовного його малолітніх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 посилалася, зокрема на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При вирішенні даного спору, суд бере до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд зважує на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов до висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Батько дитини бажає спілкуватися з доньками, проти позбавлення батьківських прав заперечує, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. При цьому позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та його винної поведінки.

Крім того, суд бере до уваги висновок Комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Якушинецької сільської ради щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

З урахуванням якнайкращих інтересів дітей, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з доньками та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати по сплаті судового збору, підлягають залишенню за позивачем.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК , Суд-

УХВАЛИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 ,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 21.09.2020.

Суддя: О.Б. Саєнко