Справа № 308/9024/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження

08 вересня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ПАТ «Промінвестбанк», про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 вересня 2020 року звернувся до суду із позовом до відповідачів, у якому просить застосувати наслідки недійсності нікчемного одностороннього правочину, оформленого у вигляді «Повідомлення про усунення порушень, Вимога про добровільне виселення» за договором №147/8-07 від 10.12.2007 року, яке направлено Товариством з обмеженою відповідальністю 26.04.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановивши, що дане повідомлення - вимога що не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї матеріалами, приходжу до наступного висновку, що у відкритті провадження за вказаною позовною заявою в порядку цивільного судочинства слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За змістом ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Позивач за змістом позову оскаржує претензію (досудову вимогу) відповідача щодо невиконання договору №147/8-07 від 10.12.2007 року про іпотечний кредит, зазначаючи, що така претензія є одностороннім правочином.

Однак, така претензія сама по собі не породжує будь-яких зобов`язань позивача та не впливає на його права і обов`язки, коли позивач з будь-яких причин, за своїм внутрішнім переконанням, не вважає законними вимоги такої претензії.

Претензія (досудова вимога) є одностороннім документом відповідача, не має будь-якого офіційного характеру, що сам по собі породжував би обов`язок позивача сплатити суму зазначену у відповідній претензії. І чинним законодавством України не передбачено можливості оскарження претензії шляхом визнання такої нікчемним правочином та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, як про це просить позивач.

Зазначена претензія (досудова вимога) є документом внутрішнього документообігу відповідача, якою позивача повідомлено про нового кредитора, необхідність виконання умов укладеного договору та одночасно попереджено про можливість звернення до суду із позовом у разі невиконання позивачем вимог договору у добровільному порядку.

Така претензія (досудова вимога) лише фіксує застосування відповідачем досудових заходів вирішення спору та обізнаність позивача про необхідність усунення порушень укладеного договору №147/8-07 від 10.12.2007 року. В силу положень ст.ст. 76, 89 ЦПК України така претензія може бути лише предметом оцінки суду, в якості доказу вчинення заходів досудового врегулювання спору та повідомлення позивача про необхідність виконання умов укладеного між ним та відповідачем договору, в межах розгляду спору, наприклад, про стягнення суми заборгованості за договором іпотечного кредиту або про звернення стягнення на предмет іпотеки. У такому спорі позивач не позбавлений права доводити безпідставність зазначеної в претензії суми стягнення або інших доводів, з якими останній не погоджується.

Крім того, на думку суду розгляд питання правомірності саме претензії (досудової вимоги) не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням цивільного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів, тим більше, що відповідач не позбавлений права з будь-якою періодичністю знову надсилати відповідну вимогу з новою датою та номером.

За таких умов, з огляду на положення ст. 19 ЦК України, відсутні підстави для висновку про те, що сама по собі претензія може бути предметом розгляду суду в порядку цивільного судочинства, оскільки справи, що виникають з цивільних правовідносин характеризуються наявністю дійсної можливості за рішенням суду відновити або захистити порушене цивільне право, натомість в даному випадку сама претензія (досудова вимога) будь-яким чином не впливає на права та обов`язки позивача.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, судовий розгляд питання скасування претензії (досудової вимоги) жодного ефекту не передбачає, оскільки така вимога не є документом, що згідно положень чинного законодавства України породжував би законний обов`язок позивача вчинити будь-які дії на підставі цієї претензії. Виконання такої претензії позивачем може мати лише добровільний характер.

Отже, враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що претензія (досудова вимога) не може бути оскаржена до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства і такі позови не підлягають розгляду в суді, оскільки оскаржувана претензія не породжує правових наслідків для позивача та не порушує його права, адже може бути лише одним із доказів в межах розгляду спорів між сторонами.

Вирішуючи питання про виконання вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для роз`яснення заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд його справи, оскільки такий спір взагалі не підлягає судовому розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 186, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ПАТ «Промінвестбанк», про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08 вересня 2020 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило