Провадження № 2-о/761/286/2020
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши заявуОСОБА_1 , заінтересована особа: Адміністрація державної прикордонної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року до суду надійшла зазначена заява.

Як вбачається у своїй заяві заявник просить: встановити факт початку перебування ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних Силах України з 01.09.1997 року; визнати час навчання ОСОБА_1 у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова з 01.09.1997 року по 25.06.2003 року, строком проходження військової служби в Збройних Силах України; зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України зарахувати час навчання ОСОБА_1 з 01.09.1997 року по 25.06.2003 року до строку проходження військової служби.

Разом з тим, ст. 293 ч. 2 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому, ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, ч. 1 ст. 318 ЦПК України, встановлює вимоги до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

Так, у своїй заяві заявник не зазначає мети, задля якої він просить встановити факт його перебування на військовій службі у певний строк, а також не зазначено докази неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт. Зокрема, в матеріалах заяви відсутня відповідна відмова на звернення заявника до Адміністрації державної прикордонної служби України стосовно зарахування до його послужного списку строку проходження ним військової служби з 01.09.1997 року по 25.06.2003 року, за час навчання.

Крім того, ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено розмір сплати судового збору за подання фізичною особою заяви у справах окремого провадження, а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання даної заяви, заявником не сплачено судовий збір, з тих підстав, що він є учасником бойових дій.

Так, відповідно до положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

За змістом зазначеної статті звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими заявник звернувся у даній справі.

Таким чином, оскільки заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, що в даному випадку не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, то судовий збір за подання даної заяви про встановлення факу, що має юридичне значення - підлягає сплаті на загальних підставах, визначених Законом України «Про судовий збір».

Крім того, варто зауважити, що зазначена позиція висловлена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі №9901/70/20.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, зазначений судовий збір необхідно сплатити за наступними реквізитами Шевченківського районного суду м. Києва:

Отримувач коштів УК у Шевчен.р-ні/Шевченк.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37995466

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0026011

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Разом з тим, варто зазначити, що ст. 316 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Так, вбачається, що заявник подав дану заяву за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), при цьому, не надаючи жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили, що заявник дійсно фактично проживає за вказаною адресою реєстрації.

Таким чином, оскільки у своїй заяві заявник зазначає, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , суд, з урахуванням вимог ст. 316 ЦПК України, позбавлений можливості встановити підсудність даної справи.

Водночас, варто зауважити, що в даному випадку, в розумінні положень ст. 293 ЦПК України, вимога заявника щодо зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України зарахувати час навчання ОСОБА_1 з 01.09.1997 року по 25.06.2003 року до строку проходження військової служби - не є вимогою, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження, адже зазначена вимога містить спірність правовідносин та має зобов`язальний характер, а отже, має розглядатись в позовному провадженні, в порядку встановленому ЦПК України.

Отже, оскільки заявником не дотримані вищенаведені положення ЦПК України, заява має бути залишена без руху відповідно з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 315, 318 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Адміністрація державної прикордонної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надавши заявнику строк в десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, роз`яснивши, що в разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г.Притула