ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4135/17 Номер провадження 22-ц/814/1966/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 січня 2018 року у складі судді Андрієць Д.Д.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 квітня 2017 року у справі № 524/6367/16 він поновлений на посаді головного інженера КП «Кременчукводоканал».

30 травня 2017 року його ознайомлено з наказом від 26 квітня 2017 року № 379 про поновлення на роботі та внесено запис у трудову книжку. Цього ж дня він був звільнений на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Вважав, що вказаний наказ має бути скасований, оскільки за період з 26 квітня по 30 травня 2017 року жодних трудових відносин між ним та відповідачем не було, а тому він не міг вчинити прогул.

Крім того, його відсутність на роботі була допущена з вини відповідача. Роботодавцем не був складений акт про його відсутність на роботі і не було запитано згоду профспілкової організації на його звільнення.

Станом на 06 червня 2017 року його середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 1 928,97 грн.

Оскільки у день звільнення йому виплатили лише 345,79 грн., вважав, що з КП «Кременчукводоканал» на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Посилаючись на викладене, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ КП «Кременчукводоканал» від 30 травня 2017 року № 499 про його звільнення, поновити його на роботі на посаді інженера з 30 травня 2017 року, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а також середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 30 травня 2017 року по дату ухвалення рішення суду, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач вважався поновленим на роботі з дня видачі наказу - 26 квітня 2017 року, а 04 травня 2017 року (наступний день після отримання листа з повідомленням про поновлення) не з`явився на роботу без поважних причин, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України вважається прогулом без поважних причин і є підставою для звільнення працівника. Рішення профспілкових комітетів не містять власного правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення позивача, що, у свою чергу, надає власнику або уповноваженому ним органу право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що суд застосував до вказаних правовідносин норму, яка не підлягала застосуванню та дійшов висновку про неповажність причин його неявки на роботу, керуючись лише припущеннями.

Вказує, що рішення суду про його поновлення на роботі від 03.05.2017 року було виконане 30.05.2017 року, а тому суд дійшов помилкового висновку про те, що він мав приступити до роботи 04.05.2017 року.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що текст оскаржуваного наказу містив у собі пункт щодо його негайного поновлення на роботу у випадку ненадання згоди на його звільнення профспілковим комітетом, в той час як рішення профспілкового комітету містить повну правову мотивацію ненадання згоди на звільнення.

Від КП «Кременчукводоканал» надійшли письмові пояснення, в яких відповідач просить рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 січня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа переглядається після скасування постановою Верховного Суду від 15 липня 2020 року за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року та скасування за касаційною скаргою КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради постанови Апеляційного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3,4 частини першої статті 376 ЦПК України).

По справі встановлено, що сторони по справі перебували у трудових правовідносинах, 02 квітня 2015 року ОСОБА_1 було призначено на посаду головного інженера КП «Кременчукводоканал». Наказом Генерального директора КП «Кременчукводоканал» від 29 червня 2016 року № 644 головного інженера ОСОБА_1 з 29 червня 2016 року звільнено із займаної посади згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України, у зв`язку з його відмовою від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати відповідно до статті 44 КЗпП України та компенсацією невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 07 вересня 2015 року по 29 червня 2016 року у кількості 10 календарних днів.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 квітня 2017 року та додатковими рішеннями цього суду від 11 вересня 2017 року та 20 вересня 2017 року у справі № 524/6367/16-ц за позовом ОСОБА_1 визнано незаконними та скасовано накази КП «Кременчукводоканал» від 29 квітня 2016 року № 253 «Про зміну істотних умов праці», від 17 лютого 2016 року № 209 «Про зміну оплати праці», від 31 березня 2016 року № 326 «Про зміну оплати праці», від 21 квітня 2016 року № 342 «Про встановлення робочого часу», від 29 червня 2016 року № 644 про звільнення позивача за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного інженера КП «Кременчукводоканал».

Стягнуто з КП «Кременчукводоканал» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 червня 2016 року по 24 квітня 2017 року у сумі 133 743,84 грн. та 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплаті середнього заробітку за один місяць.

26 квітня 2017 року КП «Кременчукводоканал» видано наказ № 379 про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді головного інженера з 29 червня 2016 року.

03 травня 2017 року позивач отримав лист, у якому повідомлялось про те, що згідно з наказом від 26 квітня 2017 року № 379 відповідачем здійснено заходи щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного інженера. Також зазначено, що позивачу необхідно з`явитись на КП «Кременчукводоканал» та приступити до роботи. При собі мати трудову книжку.

На вказаний лист позивач надіслав заяву, в якій повідомляв, що до заяви не надано розпорядження і він з`явиться до підприємства після отримання повідомлення від державного виконавця.

Актом державного виконавця підтверджується, що 30 травня 2017 року під час виходу державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області за адресою місцезнаходження КП «Кременчукводоканал» при примусовому виконанні виконавчого листа № 524/6367/16-ц, виданого 25 квітня 2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, ОСОБА_1 надано для ознайомлення оригінал наказу від 26 квітня 2017 року № 379, відповідний запис внесено до його трудової книжки.

30 травня 2017 року КП «Кременчукводоканал» виданий наказ № 499 про розірвання трудового договору та звільнення ОСОБА_1 з посади головного інженера КП «Кременчукводоканал» на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України за прогул - відсутність на робочому місці в період з 26 квітня 2017 року по 30 травня 2017 року без поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частини перша, третя статті 24 КЗпП України).

Підставою поновлення ОСОБА_1 на посаді головного інженера КП «Кременчукводоканал» та відповідно поновлення трудового договору з позивачем було рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 квітня 2017 року у справі № 524/6367/16-ц, яке скасоване рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18 жовтня 2017 року з ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , яке залишено без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2019 року.

Скасоване рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 квітня 2017 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та додаткові рішення цього суду у справі № 524/6367/16-ц втратили юридичну силу та не створюють правових наслідків, визначених цим судовим рішенням, а тому в період з 26 квітня 2017 року по 30 травня 2017 року ОСОБА_1 не міг вчинити трудового проступку у вигляді прогулу, оскільки у трудових відносинах з КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради він не перебував, а отже, і підстав для розірвання з ним трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України 30 травня 2017 року у КП «Кременчукводоканал» не було.

З огляду на зазначене, наказ КП «Кременчукводоканал» від 30 травня 2017 року № 499 про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України підлягає скасуванню як безпідставний, такий, що не відповідає вимогам закону та фактичним правовідносинам сторін.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення його на роботі на посаді головного інженера відповідача з 30 травня 2017 року, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по дату повного розрахунку або дату винесення рішення суду, виходячи з середнього заробітку - 1928,97 грн., стягнення 100 000 грн. моральної шкоди, які ґрунтуються на скасованому рішенні Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 квітня 2017 року у справі № 524/6367/16-ц та є похідними від вирішення трудового спору щодо поновлення працівника на роботі, не підлягають до задоволення з наведених вище підстав.

На час ухвалення оскаржуваного рішення від 26 січня 2018 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю правових підстав для поновлення позивача на роботі, суд першої інстанції не дав належної оцінки факту скасування постановою Апеляційного суду Полтавської області від 18 жовтня 2017 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 квітня 2017 року у справі № 524/6367/16-ц, не правильно визначився зі спірними правовідносинами сторін на час винесення роботодавцем наказу від 30 травня 2017 року № 499 та за відсутності трудових правовідносин визнав правомірним звільнення позивача з роботи за прогули на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 січня 2018 року скасувати та постановити по справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ КП «Кременчукводоканал» від 30 травня 2017 року № 499 про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І.Обідіна

О.В. Прядкіна