Номер провадження 22-ц/804/649/20
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року

м. Бахмут

справа № 234/13949/16-ц

провадження № 22-ц/804/649/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.

при секретарі Ситнік Д.Л.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи - державний виконавець Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Климик Богдан Валерійович; Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2019 року по цивільній справі №234/13949/16-ц за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Климик Богдан Валерійович, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (суддя Пікалова Н.М.), постановлену в приміщенні суду в місті Краматорськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ ЗАЯВИ

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міськрайонного суду Донецької області зі скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги зазначив, що у липні 2019 року державний виконавець Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Климик В.Б. повідомив йому, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження про стягнення з нього заборгованості за рішенням суду на користь АТ КБ «Приватбанк» та виконавчого збору 10% від суми боргу на користь держави, які він повинен сплатити. Він повідомив державного виконавця, що заборгованість перед банком він погасив добровільно, постанови про стягнення з нього виконавчого збору не отримував.

31 липня 2019 року він отримав у Краматорському відділенні АТ КБ «Приватбанк» довідку про відсутність заборгованості перед банком.

12 серпня 2019 року у Краматорському ВДВС він отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 59199660 від 05.06.2019 року про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 398461,34 гривень.

В матеріалах виконавчого провадження є довідка стягувача про повне погашення ним заборгованості перед банком, але постанова про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем винесена не була.

19 серпня 2019 року ним було подано заяву на ім`я начальника Краматорського міського ВДВС з вимогою закінчити виконавче провадження та зняття арешт з майна, але йому було відмовлено та повідомлено про необхідність сплати виконавчого збору в сумі 39846,13 гривень.

Проте, державним виконавцем Краматорського міського ВДВС в межах виконавчого провадження № 59199660 сума боргу, визначена в рішенні Краматорського міського суду № 234/13949/16-ц від 20.06.2017 року, з нього, як боржника стягнута не була. Сума боргу була сплачена ним самостійно: 16.12.2017 року ще до відкриття виконавчого провадження в розмірі 250000 грн., 19.06.2019 року, коли йому ще не було відомо про відкриття виконавчого провадження, в розмірі 125000 грн., згідно Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 267М-07 від 15.07.2007 року.

Крім того, звертає увагу, що арешт майна був накладений задля виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості, а не з метою виконання постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на виконавчі дії. Оскільки борг ним було погашено у добровільному порядку, вважає дії державного виконавця незаконними.

Просив суд визнати протиправною бездіяльність деравного виконавця Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Климик Б.В. щодо невчинення дій по закінченню виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Краматорським міським судом Донецької області по справі №234/13949/16-ц та зняттю арешта з майна; зобов`язати державного виконавця Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Климик Б.В. закінчити виконавче провадження № 59199660 та зняти арешт та заборону на відчуження майна.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що повна сума заборгованості за рішенням суду від 20.06.2017 була погашена заявником вже після відкриття виконавчого провадження, тому згідно положень статтей 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» для закриття виконавчого провадження та зняття арешту з майна йому необхідно сплатити і виконавчий збір.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі заявник посилається на неповне з`ясування обставин справи та на порушення норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги скарги задовольнити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження йому направлена не була, копія постанови про відкриття виконавчого провадження ним отримана лише 12.08.2019 року, проте на цей час ним самостійно сплачено в рахунок заборгованості 16.12.2017 року 250000 гривень, та 19.06.2019 року 125000 гривень безпосередньо на рахунки стягувача. На підтвердження відсутності заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 31.07.2019 року Банком надано відповідну довідку. Отже він самостійне погасив заборгованість перед Банком, а томує є всі підстави для зняття арешту з майна та закінчення виконавчого провадження.

19.08.2019 року він звернувся до Краматорського ВДВС з заявою про закінчення виконавчого провадження, проте державним виконавцем в порушення п.9 ч.1, ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено не було.

В порушення ч.4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було винесено окрему постанову про стягнення виконавчого збору, проте виконавець наполягає на його сплаті.

Посилається на постанову Верховного Суду від 14 травня 2018 року у справі №908/2356/16, постанову від 18 квітня 2018 року у справі №761/11524/15-ц, просив суд застосувати принцип верхвенства права з урахуванням п.53 рішення ЄСПЛ від 02.11.2004 року у справі «Трегубенко проти України», п.70 рішення ЄСПЛ від 20.11.2011 року у справі «Рисовський проти України».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиви на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Державний виконавець Краматорського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Климик Б.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Заочним рішенням Краматорського міського суду від 20.06.2017 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 276М-07 від 15.05.2007 року станом на 10.06.2016 року в сумі 395495,12 грн., а також судовий збір по 2966,22 грн. з кожного (а.с.9).

Постановою державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Петренко О.І. від 05.06.2019 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 398461,34 грн. та виконавчого збору 39846,13 грн. (а.с.11).

Постановою державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Петренко О.І. від 07.06.2019 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 - все рухоме майно та транспортні засоби. Постанова направлена на адресу ОСОБА_1 07.06.2019 року. Відповідно до повідомлення МВС України № 1443 від 07.06.2019 року арешт накладено на транспортний засіб Ford Sierra, 1988 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Згідно з актом державного виконавця від 14.06.2019 року транспортний засіб Ford Sierra передано на зберігання ОСОБА_1 (а.с.12,13,31,35,36).

19.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Краматорського міського ВДВС Волкогон О.В. з заявою про закінчення виконавчого провадження № 59199660 у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду та зняття арешту з майна (а.с.14).

Листом начальника Краматорського міського ВДВС Волкогон О.В. у задоволенні заяви йому було відмовлено та роз`яснено, що дійсно 19.08.2019 року до відділу надійшла заява від АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що заборгованість за рішенням суду відсутня та запропоновано надати квитанції про сплату виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій з метою подальшого вирішення питання про закриття виконавчого провадження (а.с.15).

З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що заборгованість у ОСОБА_1 перед банком станом на 31.07.2019 року відсутня (а.с.18).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими ;3) непідповідінсть висновків, викладених у суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, якій не підлягав застосуванню, або незастосування закону, якій підлягав застосуванню.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що рішення Краматорського міського суду від 20.06.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» коштів у сумі 398461,34 грн., на виконання якого було відкрито виконавче провадження було виконано повінстю. При цьому борг у сумі 250 000 грн., погашений ОСОБА_1 до відкриття виконавчого провадження, а 19.08.2019 року до ВДВС надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про погашення заборгованості у повному обсязі (а.с.15,37).

Враховуючи вказану норму права та встановлені обставини справи ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, обгрунтовано звернувся 19.08.2019 року із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

Листом без дати державний виконавець відмовив у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, що суперечить вимогам пункту 9 частини 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому зі змісту листа вбачається, що державний виконавець визнає той факт, що заборгованість ОСОБА_1 перед банком відсутня (а.с.15).

Вирішуючи скаргу заявника в частині бездіяльності державного виконавця щодо незняття арешту з належного йому майна, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.56 Закону України арешт і вилучення майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 7 червня 2019 року накладено арешт на все рухоме майно та транспортні засоби, що належать боржнику ОСОБА_1 , на виконання рішення суду віж про стягнення з нього та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми боргу у розмірі 398461,34 грн. (а.с.12,13,33).

Станом на 31 липня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» погашена повністю, при цьому частини коштів у розмірі 250 000 гривень була сплачена до відкриття виконавчого провадження (а.с.37).

Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа у разі закінчення виконавчого провадження визначає, що арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Посилання державного виконавця про безпідставність вимог заявника щодо зняття арешту з належного йому майна до сплати виконавчого збору, не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки зі змісту постанови про накладання арешту на майно ОСОБА_1 від 14.06.2019 року вбачається, що арешт накладено в межах суми боргу у розмірі 398461,34 грн., яка у повному обсязі погашена заявником (а.с.12,13,35).

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення в неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавчий збір стягується на підставі постанови, яка виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або закінчення виконавчого провадження згідно статті 39 Закону в розмірі 10 % від суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу.

Підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Відповідно до частини 3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконачого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує у порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що така постанова державним виконавцем винесена не була.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (Правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі No2-01575/11 ).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими ;3) непідповідінсть висновків, викладених у суду першої інстанції, обставинам справи;4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2019 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо невчинення дій по закінченню виконавчого провадження та зняття арешту з майна.

Зобов`язати державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вчинити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо закінчення виконавчого провадження № 59199660 про стягнення з ОСОБА_1 боргу за рішенням Краматорського міського суду № 234/13949/16-ц від 20.06.2017 року за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у розмірі 398461,34 грн. та зняття арешту з його майна, накладеного постановою державного виконавця від 07.06.2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді О.І. Корчиста

О.О. Тимченко