Справа № 473/995/18
УХВАЛА

"12" жовтня 2020 р.Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: представника позивача адвоката Вуїв О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Мандрика А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

в березні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернула до суду з позовом, поданим в її інтересах представником адвокатом Вуїв О.В., до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.12.2014 року між ОСОБА_4 (прізвище було змінено на ОСОБА_5 у зв`язку з укладенням шлюбу, після розірвання якого присвоєно прізвище ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала відповідачу кошти в сумі 2 046 000 грн. 00 коп. (в еквіваленті на час укладення договору - 124000 доларів США), які останній зобов`язався повернути до 15.12.2015 року, шляхом внесення платежів у розмірі та строки узгоджені сторонами.

Між тим, ОСОБА_1 у добровільному порядку умови договору не виконав, у зв`язку з чим ОСОБА_3 просила стягнути з нього борг за договором позики в розмірі 3 292 200 грн. 00 коп. (еквівалент 124000 доларів США станом на 29.03.2018 року), пеню в розмірі 3 604 959 грн. 00 коп., проценти, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, в розмірі 2 339 946 грн. 00 коп.

В порядку здійснення автоматизованого розподілу головуючим у справі визначено суддю ОСОБА_6

01.04.2020 року, в зв`язку з відрахуванням зі штату Вознесенського міськрайонного суду судді Висоцької Г.А., протоколом повторного автоматизованого розподілу справ вказану справу розподілено на суддю Вуїва О.В.

Ухвалою судді від 02.04.2020 року було задоволено заяву про самовідвід судді Вуїва О.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2020 року вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді Лузан Л.В.

Ухвалою від 06.04.2020 року справа прийнята до провадження судді Лузан Л.В.

На час підготовчого засідання по вказаній справі від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про призначення експертизи, на вирішення якої він просив поставити питання чи виконаний підпис в договорі позики, розписці від 18.12.2014 року ним або іншою особою, щодо визначення групової приналежності (за віком, статтю) особи, яка здійснила відповідні підписи, а також чи виконаний підпис в договорі позики позивачем або іншою особою. Разом з тим, у порядку ст. 107 ЦПК України, подано заяву про витребування від НАЗК декларації кандидата на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої ОСОБА_3 за 2017 рік, та від ВККС України заяви останньої про проведення перевірки, передбаченої законом України «Про очищення влади» від 21.06.2018 року, складену нею біографію.

В підготовчому судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , його представник адвокат Мандрик А.В. подані відповідачем заяви підтримали в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Вуїв О.В. в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення поданих відповідачем заяв з тих підстав, що висновок судової почеркознавчої експертизи, складений в порядку виконання ухвали суду від 26.06.2019 року, відповідачем не спростовано, клопотань про призначення повторної або додаткової експертизи останнім заявлено не було, водночас інші заявлені відповідачем до експертного дослідження питання не мають доказового значення в межах обумовленої цивільної справи, що, в свою чергу, виключає підстави також для задоволення заяви відповідача про витребування документів.

Заслухавши думку учасників справи, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог.

Зміст обумовлених норм визначає предмет доказування, тобто коло обставин, які належить установити по конкретній справі і які необхідні для правильного вирішення справи по суті, тобто ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

При визначенні предмета доказування, суд керується, зокрема, підставами позову. При цьому, обставини, які не мають значення для вирішення справи по суті, не підлягають доказуванню сторонами та встановленню судом. З`ясування таких обставин приводить до порушення принципів процесуальної економії та невиправданого затягування розгляду справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Водночас, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч.2 ст. 102 ЦПК України).

Виходячи з вищенаведеного, учасники справи, подаючи докази до суду, включаючи висновки експертів, повинні керуватися принципом змагальності, а суд, в свою чергу, призначає експертизу лише у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-5 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ухвалою суду від 26.06.2019 року, за заявою відповідача ОСОБА_1 , поданою ним 10.04.2018 року, було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні запитання:

- чи належить підпис в договорі позики від 18 грудня 2014 року в підрозділі «позичальник» відповідачу ОСОБА_1 , чи іншій особі?

- чи належить підпис в розписці від 18 грудня 2014 року в останньому рядку перед прізвищем ОСОБА_7 відповідачу ОСОБА_1 чи іншій особі?

Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

В частині запропонованого відповідачем питання щодо належності підпису позичальника в договорі позики позивачу, витребування з метою проведення експертизи, оригіналів документів, складених останньою, було відмовлено, наведено мотиви прийняття такого рішення.

Зазначена ухвала суду відповідачем оскаржена не була.

15.06.2020 року відповідачем подана заява про призначення по вказаній справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої останній пропонував поставити питання, аналогічні викладеним у заяві від 10.04.2018 року (1-3 питання), за результатами розгляду якої була постановлена ухвала суду від 26.06.2019 року.

Разом з тим, 23.01.2020 року складений висновок судової почеркознавчої експертизи, в якому експерт надав відповіді на поставлені судом запитання.

Клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи відповідачем заявлено не було.

Що стосується заявленого відповідачем для експертного дослідження питання про встановлення виконавця підпису в розписці від 18.12.2014 року до певної групи осіб за статтю, віком, останнє задоволенню не підлягає, оскільки, за змістом таке дослідження спрямоване на звуження кола осіб, що можуть бути визначені як ймовірні виконавці підпису, що з урахуванням вищевикладеного, не має доказового значення у справі.

Крім того, беручи до уваги межі заявлених позовних вимог, зміст заперечень відповідача, відсутність зустрічних вимог про визнання договору позики недійсним, не підлягає задоволенню клопотання відповідача про проведення почеркознавчої експертизи в частині вирішення питання щодо ідентифікації підпису позикодавця в договорі позики, оскільки зазначене не входить до предмета доказування.

В зв`язку з чим, з огляду на положення ст. 107 ЦПК України, якою регламентований порядок збирання матеріалів для проведення експертизи, відсутні підстави для витребування оригіналів документів, складених позивачем.

Керуючись ст.ст.4-5, 13, 103,104, 107, 259-261 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про витребування оригіналів документів від 15.06.2020 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13.10.2020 року.

Суддя Л.В.Лузан