Ухвала

28 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 206/4696/16-ц

провадження № 61-13773св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про встановлення нікчемності пунктів кредитних договорів, застосування наслідків недійсності пунктів кредитних договорів, стягнення збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом допублічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») про встановлення нікчемності пунктів кредитних договорів, застосування наслідків недійсності пунктів кредитних договорів, стягнення збитків та моральної шкоди. ОСОБА_1 вважає умови кредитних договорів №500324901, 500922684, 500943673 в частині сплати щомісячної комісії такими, що суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим, просила суд: встановити нікчемність п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору № 500324901, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та нею; застосувати наслідки недійсності п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору №500324901 та стягнути з відповідача на її користь збитки у вигляді сплачених нею комісій за період з листопада 2012 року по листопад 2013 року грошові кошти у сумі 7686,00 грн.; встановити нікчемність п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору №500922684, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та нею; застосувати наслідки недійсності п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору №500922684 та стягнути з відповідача на її користь збитки у вигляді сплачених нею комісій за період з листопада 2013 року по травень 2014 року грошові кошти у сумі 3 659,16 грн встановити нікчемність п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору № 500943673, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та нею; застосувати наслідки недійсності п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору №500943673 та стягнути з відповідача на її користь збитки у вигляді сплачених нею комісій за період з 28 травня 2015 року по день набрання рішенням законної сили; стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» на її користь моральну шкоду у сумі 10000,00 грн.

Позов мотивований тим, що у листопаді 2012 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 500324901, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у сумі 20000,00 грн. під 15 % річних, зі сплатою щомісячної сталої комісії у розмірі 638,00 грн. У лютому 2013 року ПАТ «Альфа-Банк» було введено комісію 10,00 грн. при погашенні кредиту безпосередньо в банку, якщо сума платежу становить до 1500,00 грн. (включно). У листопаді 2013 року, як рефінансування вказаного договору, сторони уклали кредитний договір № 500922684, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у сумі 25 411,00 грн під 11,99 % річних, зі сплатою щомісячної сталої комісії у розмірі 609,86 грн. протягом дії договору та комісією в сумі 10,00 грн. при погашенні кредиту безпосередньо в банку, якщо сума платежу становить до 1 500,00 грн. (включно). У травні 2014 року між сторонами знову рефінансовано вказаний договір у кредитний договір № 500943673, з аналогічними умовами. У грудні 2014 року цю комісію банком було збільшено до 15,00 грн, при цьому банк жодної інформації щодо збільшення комісій їй не направляв та вона ніяких додатків до договору не підписувала..

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року змінено в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

11 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) вказано, що «Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.».

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживача, в якій позивач просить встановити нікчемність п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору № 500324901, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та нею; застосувати наслідки недійсності п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору №500324901 та стягнути з відповідача на її користь збитки у вигляді сплачених нею комісій за період з листопада 2012 року по листопад 2013 року грошові кошти у сумі 7686,00 грн.; встановити нікчемність п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору №500922684, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та нею; застосувати наслідки недійсності п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору №500922684 та стягнути з відповідача на її користь збитки у вигляді сплачених нею комісій за період з листопада 2013 року по травень 2014 року грошові кошти у сумі 3 659,16 грн встановити нікчемність п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору № 500943673, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та нею; застосувати наслідки недійсності п. п. 2.8.1, 2.8.4 кредитного договору №500943673 та стягнути з відповідача на її користь збитки у вигляді сплачених нею комісій за період з 28 травня 2015 року по день набрання рішенням законної сили; стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» на її користь моральну шкоду у сумі 10000,00 грн.

Отже, справа № 206/4696/16-ц не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 206/4696/16-ц є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про встановлення нікчемності пунктів кредитних договорів, застосування наслідків недійсності пунктів кредитних договорів, стягнення збитків та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат