КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/8240/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/21808/19

23 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.О.

- Желепи О.В.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мухи Олександра Олександровича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ул`яновської О.В., за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними, в якому просила визнати недійсним договір дарування нерухомого майна, який посвідчений 06 червня 2019 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 2465; визнати недійсним договір дарування нерухомого майна, який посвідчений 06 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 2468.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення доказів, в якій просив витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. засвідчену нею копію реєстру для реєстрації нотаріальних дій, де міститься запис про отримання 06.06.2019 року ОСОБА_2 нотаріально посвідченої копії договору дарування нерухомого майна від 06.06.2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований в реєстрі за № 2465; копію реєстру для реєстрації нотаріальних дій, де міститься запис про отримання 06.06.2019 року ОСОБА_2 нотаріально посвідченої копії договору дарування нерухомого майна від 06.06.2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований в реєстрі за № 2468; викликати повісткою про виклик для допиту у судовому засіданні як свідків: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченку Д.Г.; адвоката Муху О.О.

Разом із заявою про забезпечення доказів, ОСОБА_1 подав до суду клопотання про поновлення строків на забезпечення доказів, в якій просив поновити йому строк для подачі заяви про забезпечення доказів та встановити додатковий строк на подачу доказів, посилаючись на те, що про наявність в провадженні Святошинського районного суду м. Києва справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними, йому стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень, а також отримав повістку повідомлення суду про чергове судове засідання, призначене вже на 08.04.2020 року. Тільки 13.03.2020 року він ознайомився з матеріалами справи, при цьому, копію ухвали суду від 27.11.2019 року про відкриття провадження у справі не отримував. Стверджував, що адресоване йому поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження у справі отримано позивачем, а не відповідачем. Вважав, що суд позбавив його можливості подати усі докази та заяву про їх забезпечення у підготовчому засіданні.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків для подання заяви про забезпечення доказів. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнавання договорів дарування недійсними залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Муха О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року та постановити нове судове рішення, яким поновити та встановити додаткові строки на подачу доказів та заяви про забезпечення доказів.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що ОСОБА_1 не отримував ухвалу суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додатків до неї, повістку про повідомлення чи виклик до суду у підготовче засідання. Поштове відправлення адресоване судом на ім'я ОСОБА_1. отримано ОСОБА_3 .

Вказував на те, що суд безпідставно вказав в оскаржуваній ухвалі, що сторони в судове засідання не з`явилися, та, що про причини неявки не повідомили, тоді як відповідач та його представник прибули до суду, проте помічник судді та секретар повідомили, що всі судові засідання зняті суддею з розгляду, у зв`язку з запровадженням на території України карантину.

Наполягав на застосуванні судом апеляційної інстанції п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, як одну з підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Янчик М.А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначала, що оскаржувана відповідачем ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Також зазначала, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

В судовому засіданні відповідач та його представник Муха О.О. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Янчик М.І. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків для подання заяви про забезпечення позову, та як наслідок залишення заяви про забезпечення доказів без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для залишення без розгляду заяви про забезпечення доказів у цивільній справі, у зв`язку з пропуском процесуального строку та відсутності підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування.

27 листопада 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, та призначено підготовче засідання на 27 січня 2020 року.

27 листопада 2019 року відповідачу ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї матеріалами.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресованого ОСОБА_1 , 07.12.2019 року поштове відправлення вручено. Рекомендоване повідомлення не містить відмітки про вручення особисто адресату, та його підпису, а містить лише прізвище одержувача - ОСОБА_1. (том 1 а.с. 50).

В підготовче судове засідання призначене на 27 січня 2019 року відповідач не з'явився.

03 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_1 отримав судову повістку на судове засідання призначене на 08.04.2020 року. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення містить прізвище одержувача та його підпис. (а.с. 91).

13 березня, 16 березня та 17 березня 2020 року відповідач ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи (а.с. 92, 93, 94).

06 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення доказів у цивільній справі та клопотання про поновлення строку на забезпечення.

Клопотання про забезпечення доказів обґрунтовував тим, що ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї матеріалами та судову повістку на судове засідання, що призначене на 27 січня 2020 року він не отримував, напис, що міститься у повідомленні про вручення поштового відправлення № 846 йому не належить та є підробленим. Звертав увагу суду на те, що він та позивач зареєстровані за однією адресо.: АДРЕСА_1 , проте він фактично проживає за межами Києва, що підтверджує і сама позивач у своїй позовній заяві, що фактично унеможливлює отримання особисто відповідачем позовної заяви, ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки, та позбавило можливості вчасно подати відзив та заяву про забезпечення доказів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів вважає, що вищезазначені відповідачем доводи та обставини, при ухваленні оскаржуваної ухвали, не були враховані судом, а тому він дійшов передчасного висновку, про відсутність поважних причин пропуску відповідачем строку на подання заяви про забезпечення доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно вказав в оскаржуваній ухвалі, що сторони в судове засідання не з`явилися, та, що про причини неявки не повідомили, тоді як відповідач та його представник прибули до суду, проте помічник судді та секретар повідомили, що всі судові засідання зняті суддею з розгляду, у зв`язку з запровадженням на території України карантину, на висновки суду першої інстанції суду не впливають, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги про поновлення та встановлення додаткових строків на подачу доказів та заяви про забезпечення доказів задоволенню не підлягають, оскільки судом першої інстанції не вирішувалася заява про забезпечення доказів по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мухи Олександра Олександровича задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий: Судді: