Справа № 445/2282/19
провадження № 2/445/164/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В.М.

при секретарі судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Золочеві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім позивача у вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2017 року не проживає за місцем реєстрації. За таких обставин позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовну заяву підтримує, просить задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив.

За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача ОСОБА_2 проти чого позивач не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за індексним номером витягу 140494101 від 06.10.2018 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.10.2018 року.

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 .

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 15.01.2019 року, 18.02.2019 року, 14.05.2019 року, 20.11.2019 року, 09.12.2019 року, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь- яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

З врахуванням того, що позивач є власником вищевказаного житлового будинку та має право вимагати усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, відповідач у спірному будинку не проживає, при цьому ніхто не чинив йому перешкод у користуванні житловим будинком, а тому його право на користування цим житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.

Керуючись ст. 4, 5, 11, 13, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, ст. 183, 391, 406 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 18.02.2020 року.

Суддя В. М. Сивак