Справа № 591/3154/19
Провадження № 2/591/323/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2020 року м. Суми

Зарічний райсуд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Товстуха Д.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Кондратенка Ю.М.

представника відповідача та третьої особи Дяченко Н.Г.

представника відповідача Семченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №591/3154/19 за позовом ОСОБА_1 до Голови Сумської обласної ради Токар Володимира Миколайовича, Сумської обласної ради, Комунальної установи СОР Атинський психоневрологічний інтернат, треті особи: Управління майна Сумської обласної ради, Департамент соцзахисту населення Сумської обласної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулута моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що згідно розпорядження голови Сумської обласної ради його звільнено з посади директора КУ СОР «Краснопільський психоневрологічний інтернат» у зв`язку зі скороченням посади та реорганізацією. Вважає, що голова обласної ради не має повноважень одноосібно приймати та підписувати розпорядження щодо звільнення позивача, таке питання вирішується колегіально на пленарних засіданнях ради та на підставі рішення обласної ради. Крім цього, законодавством передбачена можливість реорганізації комунальної установи з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження установи, що реорганізується, передбачає зобов`язання роботодавця по працевлаштуванню працівників реорганізованої установи. Вважає, що припинення з ним трудових відносин без надання можливості працевлаштування в установі є порушенням порядку звільнення.

Разом з цим, роботодавець не провів з позивачем остаточного розрахунку. Різниця не виплачених сум компенсації за час невикористаної додаткової відпустки за 43 дня становить 31723,42 грн.

Позивач зазначає, що звільнення його з посади потягло за собою втрату нормальних життєвих зв`язків, позбавлення постійного джерела доходів як засобу існування. Що призвело до тривалого нервового напруження та завдало моральних страждань.

Тому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження голови СОР №10-кп від 24.04.2019 року «Про звільнення з посади директора КУСОР Краснопільський психоневрологічний інтернат Демченка Г.Х.», поновити його на роботі. Стягнути з КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 31 723,42 грн., компенсацію моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 3 травня 2019 року.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідач Голова Сумської обласної ради Токар В.М. подав письмовий відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що згідно рішення Сумської обласної ради від 22.02.2019 року припинено КУ СОР «Краснопільський психоневрологічний інтернат» шляхом приєднання до КУ СОР Атинський психоневрологічний інтернат. Позивачу 28.02.2019 року вручене попередження про звільнення з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.Після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання попередження його було звільнено.

Згідно Порядку призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, у період між сесіями голова обласної ради або особа, що здійснює його повноваження, має право звільняти із займаної посади керівника підприємства відповідно до чинного законодавства про працю з наступним винесенням цього питання на затвердження обласною радою. Тому голова Сумської обласної ради мав право приймати та підписувати розпорядження щодо звільнення позивача. У зв`язку з реорганізацією КУ СОР «Краснопільський психоневрологічний інтернат», посаду директора скорочено, у зв`язку з чим позивача звільнено.

Поновити на посаді позивача не є можливим, оскільки посада директора КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат скорочена.

Щодо моральної шкоди, вважає, що позивачем не зазначено у чому полягають його душевні страждання і як це вплинуло на його життя.

Представник Управління майном Сумської обласної ради подав письмові пояснення, в яких зазначив, що позивачем за Контрактом 1 за період роботи з 17.10.2014 року по 16.10.2016 року не використано щорічної відпустки 38 календарних днів, за Контрактом 2 за період з 17.10.2017 року по 24.04.2019 року 87 календарних дні. Згідно довідки позивачу виплачено компенсацію за невикористану відпустку. Тому в задоволенні позову просить відмовити.

Представник КУ СОР «Атинський психоневрологічний диспансер» позов не визнав, пояснив, що з позивачем остаточний розрахунок був проведений в повному обсязі.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_2 від 22 травня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 4 липня 2019 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 4 липня 2019 року відкладено до 20 серпня 2019 року у зв`язку з наданням строку на подання документів.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 серпня 2019 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 16 вересня 2019 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 16 вересня 2020 року оголошено перерву в судовому засіданні до 4 жовтня 2019 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 4 жовтня 2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 9 жовтня 2019 року у зв`язку з наданням представнику позивача часу на підготовку клопотання у письмовому вигляді.

Протокольною ухвалою головуючого від 9 жовтня 2019 року відкладено розгляд справи до 4 листопада 2019 року за клопотання відповідача та у зв`язку із залучення третьої особи.

Протокольною ухвалою головуючого від 4 листопада 2019 року відкладено розгляд справи до 8 листопада 2019 року у зв`язку із закінченням робочого часу.

Протокольною ухвалою головуючого від 8 листопада 2019 року відкладено до 27 грудня 2019 року для виклику свідків.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2019 року призначено справу до розгляду на 22 січня 2020 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2020 року задоволено заяву судді Грищенко О.В. про самовідвід.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 16 січня 2020 року прийнято справу до розгляду, призначено справу до розгляду на 21 лютого 2020 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 21 лютого 2020 року відкладено розгляд справи до 4 березня 2020 року за клопотанням представників.

Протокольною ухвалою головуючого від 4 березня 2020 року відкладено розгляд справи до 18 березня 2020 року у зв`язку з направленням повторного запиту.

Протокольною ухвалою головуючого від 18 березня 2020 року відкладено розгляд справи до 15 квітня 2020 року за клопотанням відповідача.

Протокольною ухвалою головуючого від 15 квітня 2020 року відкладено розгляд справи до 29 травня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідачів.

Протокольною ухвалою головуючого від 29 травня 2020 року оголошено перерву в судовому засіданні до 10 червня 2020 року у зв`язку із завершенням робочого часу.

Протокольною ухвалою головуючого від 10 червня 2020 року оголошено перерву в судовому засіданні до 12 червня 2020 року у зв`язку із закінченням робочого часу.

Протокольною ухвалою головуючого від 12 червня 2020 року відкладено розгляд справи до 19 червня 2020 року за клопотанням представника відповідача.

19 червня 2020 року відкладено розгляд справи до 5 серпня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

Протокольною ухвалою головуючого від 5 серпня 2020 року оголошено перерву в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача до 28 серпня 2020 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 28 серпня 2020 року відкладено у зв`язку із зайнятістю судді в розгляді іншої справи до 1 жовтня 2020 року.

Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

17 жовтня 2011 року з ОСОБА_1 укладений контракт як з директором КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат терміном з 17 жовтня 2011 року по 16 жовтня 2016 року (Т.1 а.с.163-168).

Рішенням Сумської обласної ради від 7 жовтня 2016 року вирішено укласти контракт на новий термін із директором КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат ОСОБА_1 терміном на 5 років: з 17 жовтня 2016 року по 15 жовтня 2021 року (Т.1 а.с.18).

17 жовтня 2016 року з ОСОБА_1 укладений контракт про те, що останній наймається на посаду директора КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат терміном на 5 років з 17 жовтня 2016 року по 15 жовтня 2021 року включно (Т.1 а.с.8-15).

15 січня 2018 року внесено зміни до контракту, згідно яких, керівнику надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 37 календарних днів (30 календарних днів щорічна основна відпустка, як інваліду 2 групи, 7 календарних днів щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці з ненормованим робочим днем (Т1 а.с.17).

Всі вищевказані контракти мали чітко обумовлений термін відпусток, на які має право позивач. Позивач з умовами контрактів погоджувався, ніяким чином їх умови не оспорпював.

6 лютого 2019 року розпорядженням Сумської обласної ради №5 вирішено скликати 26 сесію обласної ради сьомого скликання. Пленарне засідання 26 сесії провести 22 лютого 2019 року о 10-00 год. у приміщенні адміністративної будівлі СОР. На розгляд обласної ради внесено зокрема питання про реорганізацію комунальних закладів та установ охорони здоров`я; кадрові питання (Т1 а.с.124-126).

Рішенням Сумської обласної ради сьомого скликання від 22 лютого 2019 року припинено юридичну особу КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат шляхом приєднання до комунальної установи Сумської обласної ради Атинський психоневрологічний інтернат (Т.1а.с.90).

28 лютого 2019 року на адресу позивача направлено попередження №01-12/184 про те, що відповідно до рішення Сумської обласної ради від 22.02.2019 року «Про реорганізацію КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат посада, яку він займає підлягає скороченню у зв`язку з реорганізацією КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат. Після закінчення 2-х місячного терміну з моменту отримання, він підлягає звільненню з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (Т.1 а.с.46).

Розпорядженням Сумської обласної ради №10-кп від 24 квітня 2019 року звільнено ОСОБА_1 з посади директора КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат, 2 травня 2019 року у зв`язку зі скороченням посади у зв`язку з реорганізацією КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат (а.с.7).

Рішенням Сумської обласної ради від 17 травня 2019 року затверджено звільнення ОСОБА_1 з посади директора КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат 2 травня 2019 року у зв`язку зі скороченням посади у зв`язку з реорганізацією КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат (Т.1 а.с.123).

Позивач посилається на те, що розпорядження про його звільнення прийнято не уповноваженою особою.

Відповідно до п. 1.1 Статуту КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат, Інтернат є комунальною установою, заснованою на майні спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області управління якою здійснює Сумська обласна рада, через уповноважений нею орган Управління майном Сумської обласної ради.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до повноважень обласної ради належить вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Сумською обласною радою прийнято Порядок призначення і звільнення з посад керівників підприємств, установ та закладів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ та міст Сумської області, що є Додатком до рішення Сумської обласної ради 7 скликання від 6 липня 2018 року «Про порядок призначення і звільнення керівників підприємств, установ та закладів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області».

Відповідно до п. 3.1 Порядку, у період між сесіями голова обласної ради має право призначати виконуючого обов`язки керівника підприємства, установи та закладу, а також звільняти із займаної посади керівника відповідно до чинного законодавства про працю з наступним внесенням цього питання на затвердження обласною радою.

Частиною 6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено перелік повноважень голови районної, обласної, районної у місті ради, згідно з п. 18 якої голова районної, обласної, районної у місті ради вирішує інші питання, доручені йому радою.

Отже, перелік повноважень голови районної, обласної, районної у місті ради не є вичерпним.

Використавши надані Сумською обласною радою повноваження, Голова Сумської обасної ради у міжсесійний період видав розпорядження про звільнення з посади директора КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат ОСОБА_1 .

Таким чином, в процесі слухання справи судом не встановлено, порушення процедури звільнення позивача з посади.

Крім цього, позивач посилається на те, що при звільненні йому не було запропоновану іншої посади в Краснопільському психоневрологічному інтернаті, серед списку вакантних посад (Т.1 а.с.47).

Однак, позивач був звільнений з посади у зв`язку зі скороченням посади у зв`язку з реорганізацією КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат.

Таким чином, пропонувати вакансії, які були наявні в інтернаті станом з 01.03.2019 року по 01.05.2019 року не було необхідності, адже фактично шляхом реорганізації створювався новий Атинський психоневрологічний інтернат.

Тому твердження позивача про недотримання відповідачем вимог щодо його працевлаштування в установі є необгрунтованими.

Як вбачається з інформації про потребу у видатках на виплату компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 , за період з 17.10.2011 року по 28.04.2019 року кількість невикористаних днів відпустки становить 119 днів, кількість невикористаної додаткової відпустки 51 (Т.1 а.с.52).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №225 від 12 липня 2012 року надано директору КУ СОР ОСОБА_1 щорічну відпустку терміном 31 календарний день з 23 липня по 22 серпня включно за період роботи з 17.10.2011 по 16.10.2012 року (Т.1 а.с.202).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №128 від 26 квітня 2012 року надано директору КУ СОР Демченку Г.Х. додаткову відпустку за 2012 рік тривалістю 16 календарних днів з 15 по 30 травня 2012 року (Т.1 а.с.208).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №289 від 20 червня 2013 року надано директору КУ СОР ОСОБА_1 щорічну відпустку терміном 31 календарний день з 10 липня по 9 серпня включно за період роботи з 17.10.2012 по 16.10.2013 року (Т.1 а.с.203).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №534 від 14 жовтня 2013 року надано директору КУ СОР ОСОБА_1 додаткову відпустку за 2013 рік тривалістю 16 календарних днів з 21 жовтня по 5 листопада 2013 року (а.с.209).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №243 від 8 липня 2014 року надано директору КУ СОР ОСОБА_1 частину щорічної відпустки терміном 16 календарних днів з 21 липня по 5 серпня включно за період роботи з 17.10.2013 по 16.10.2014 року (Т.1 а.с.204).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №88 від 17 березня 2015 року надано директору КУ СОР Демченку Г.Х. частину щорічної відпустки терміном 15 календарних днів з 23 березня по 3 квітня включно за період роботи з 17.10.2013 по 16.10.2014 року (Т.1 а.с.205).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №538 від 6 листопада 2014 року надано директору КУ СОР Демченку Г.Х. додаткову відпустку за 2014 рік тривалістю 16 календарних днів з 10 по 25 листопада 2014 року (Т.1 а.с.210).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №389 від 1 вересня 2015 року надано директору КУ СОР Демченку Г.Х. частину щорічної відпустки терміном 10 календарних днів з 14 по 23 вересня 2015 включно за період роботи з 17.10.2014 по 16.10.2015 року (Т.1 а.с.206).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №57-в від 27 квітня 2018 року надано директору КУ СОР Демченку Г.Х. частину щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів з 14 травня по 28 травня 2018 включно за період роботи з 17.10.2014 по 16.10.2015 року (Т.1 а.с.202).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №267 від 26 червня 2015 року надано директору КУ СОР Демченку Г.Х. додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 16 календарних днів з 13 по 28 липня 2015 року (Т.1 а.с.211).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №128 від року надано директору КУ СОР Демченку Г.Х. частину щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів з 14 травня по 28 травня 2018 включно за період роботи з 17.10.2014 по 16.10.2015 року (Т.1 а.с.202).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №415 від 2 вересня 2016 року надано директору КУ СОР ОСОБА_1 додаткову відпустку як учаснику ліквідації наслідків аварії ЧАЕС тривалістю 16 календарних днів з 19 вересня по 4 жовтня 2016 року включно за 2016 рік (Т.1 а.с.212).

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №101-в від 20 липня 2017 року надано директору КУ СОР ОСОБА_1 додаткову відпустку як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС за 2017 рік терміном 16 календарних днів з 1 по 16 серпня 2017 року включно (Т.1 а.с.213)

Згідно наказу Управління майном Сумської обласної ради №127-в від 25 липня 2018 року надано директору КУ СОР ОСОБА_1 додаткову відпустку як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС за 2018 рік терміном 16 календарних днів з 06 серпня по 21 серпня 2018 року включно (Т.1 а.с.214)

11 січня 2018 року КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат направив лист №14 Начальнику управління майном Сумської обласної ради, з проханням внести зміни до контракту з директором КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат ОСОБА_1 , а саме надання щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 37 календарних днів у зв`язку з встановленням йому 2 групи інвалідності (Т.1 а.с.215)

15 січня 2018 року були внесені зміни до контракту Сумської обласної ради з директором КУ СОР Краснопільський психоневрологічний інтернат Демченко Г.Х., та надати керівнику щорічну оплачувану відпустку тривалістю 37 календарних днів (Т.1 а.с.216).

Згідно довідки МСЕК, ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності (Т1. а.с. 234).

30 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою про надання компенсації за невикористану відпустку за період з 17.10.2014 року по 16.10.2015 року в кількості 14днів (Т.1 а.с. 235).

Згідно довідки про нараховані суми заробітної плати, які належать при звільненні, ОСОБА_1 нарахована вихідна допомога в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 10923,65 грн., компенсація в розмірі триразової середньомісячної заробітної плати для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 32 770,95 грн., компенсація, пов`язана з виплатою днів невикористаної тарифної відпустки за 127 днів в сумі 55323,74 грн. (Т.2 а.с. 3-4).

Як вбачається з довідки про невідбуті тарифні відпустки ОСОБА_1 з 2012 по 2018 рр, за період з 17.10.2014 по 16.10.2015 року позивачем не використано 14 календарних днів відпустки (Т.1 а.с. 227).

Разом з цим, 24 квітня 2018 року, ОСОБА_1 звертався з заявою про надання йому щорічної відпустки терміном 14 календарних днів з 14 травня по 28 травня 2018 року включно за період роботи з 17 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2015 року (Т.2 а.с.52).

Згідно наказу №40-В від 8 травня 2018 року, ОСОБА_1 надано частину основної відпустки тривалістю 14 календарних днів з 14 травня по 28 травня 2018 року включно за період роботи з 17.10.2014 року по 16.10.2015 року (Т.2 а.с.30).

Як вбачається з копії табелю робочого часу, копії відомостей нарахування заробітної плати, копії розрахунку видатків, пов`язаних з виплатою тарифної відпустки, копії зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки, ОСОБА_1 нараховано та зараховано на картрахунок оплату щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів за період з 17.10.2014 по 16.10.2015 рік (Т.2 а.с.175).

Згідно листка непрацездатності, копій платіжних доручень №171, №170, №174, №172, №173 від 02.05.2019 року та зведеної відомості сум зарахування на контррахунки позивачу була сплачена частина заробітної плати із запізненням, оскільки це були лікарняні, які були сплачені ОСОБА_1 відразу після перерахування фондом.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV) Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону № 1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Частиною другою статті 22 Закону № 1105-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень частини першої статті 34 Закону № 1105-XIV фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

З заяви-розрахунку вбачається, що сума в розмірі 4684,46 грн. є допомогою у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивача за 11 днів починаючи із шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності.

Відповідно до положень статті 22 Закону № 1105-XIV вказана допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю у розмірі 4684,46 грн. виплачується позивачеві за рахунок Фонду.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі №591/1079/19.

Позивач вказує на те, що мав право не лише на основну відпустку, а й на соціальну.

ОСОБА_1 працював на контрактній основі.

Контракт - особлива форма трудового договору, в якому обумовлюються всі умови праці, в тому числі і відпустки.

Контракт позивачем підписувався, в подальшому в нього вносилися доповнення, зокрема з приводу відпусток, умови контракту позивачем не оспорювався.

Додаткова відпустка як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не належить до щорічної від відпустки. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачає компенсацію відпустки, якщо працівник її не використав.

Таким чином, позивач не має права на компенсацію невикористаної додаткової відпустки, як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за 2019 рік. До того ж тривалість відпусток позивача була обумовлена контрактами і саме в обсязі, визначеному контрактами.

Таким чином, підстави для компенсації щорічної соціальної відпустки відсутні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка є заступником головного бухгалтера, пояснила, що рік тому відбулася реорганізація Краснопільського психоневрологічного інтернату, у зв`язку з чим був звільнений директор, всі розрахунки та виплати проведені вчасно. З 14 травня по 28 травня 2018 року позивач був у відпустці. Дні невикористаної відпустки обраховувала ОСОБА_4 і узгоджувала з управлінням майном. Всі виплати були здійснені 3 травня 2019 року за згодою позивача. Лікарняні оплатив фонд соціального страхування пізніше 13 травня 2019 року. На момент звільнення ОСОБА_1 , були вакансії, їх пропонували позивачу, однак він відмовився.

Свідок ОСОБА_4 , яка є інспектором з кадрів, пояснила, що у позивача була основна та додаткова відпустка. З 14 травня по 28 травня 2018 року позивач був у відпустці, був призначений на цей час в.о. директора. Нарахування днів відпустки відбувалося на підставі наказів управління майна. Контракт укладається з управлянням майна, тому вона надають відпустки. Трудова книжка позивача знаходилася в інтернаті. Запис про прийом та звільнення робила свідок. Зміст контракту в 1-й редакції бачила.

Копія контракту була в особовій справі. Контракт передбачає щорічну відпустку 37 календарних днів.

Складався список вакансій, однак свідок не була присутня, коли вакансії пропонувалися офіційно. При розмові ОСОБА_5 повідомляв позивачу про наявність вакансій, однак список не озвучував.

Свідок ОСОБА_6 , завідувач господарством в психоневрологічному інтернаті, ОСОБА_1 перебував у відпустці 14 днів у травні, свідок виконував його обов`язки з правом підпису. За цей період підписував документи на казначейство.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 4, 5 Постанови Пленуму верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдана шкоди повинна бути доведена.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу того, що йому завдано моральну шкоду діями відповідача, зокрема, не підтверджено факту порушення його прав, завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідача, не встановлено причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в процесі слухання справи, а тому в задоволенні позову належить відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Голови Сумської обласної ради Токар Володимира Миколайовича, Сумської обласної ради, Комунальної установи СОР Атинський психоневрологічний інтернат, треті особи: Управління майна Сумської обласної ради, Департамент соцзахисту населення Сумської обласної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулута моральної шкоди відмовити у зв`язку з його необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 6 жовтня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Голова Сумської обласної ради Токар Володимир Миколайович, адреса: м. Суми, пл. Незалежності, 2.

Відповідач: Сумська обласна рада, , адреса: м. Суми, пл. Незалежності,2.

Відповідач: Комунальна установа Сумської обласної ради Атинський психоневрологічний інтернат, адреса: Сумська область, Білопільськеий район, с. Атинське, вул. Зелена, 2.

Третя особа: Управління майном Сумської обласної ради, , адреса: м. Суми, пл. Незалежності, буд.2.

Третя особа: Департамент соціального захисту населення Сумської обласної Державної адміністрації, адреса: м. Суми, пров. 9 Травня, 2.

Суддя Г.В.Шелєхова