ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №578/817/20

Номер провадження 22-ц/816/2000/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бровка Руслана Миколайовича

на ухвалу Великописарівського районного суду Сумської області від 12 серпня 2020 року про відмову у забезпеченні позову, у складі судді Савельєвої А.І., постановлену у селищі міського типу Велика Писарівка,

в с т а н о в и в :

16 липня 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Бровка Р.М., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, стягнення моральної шкоди.

З метою забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, представник ОСОБА_1 адвокат Бровко Р.М. у заяві від 11 серпня 2020 року просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням вказаного нерухомого майна (а.с. 70-71). Вказував, що після призначення Указом Президента України № 311/2020 «Про призначення суддів» ОСОБА_2 на посаду судді Кролевецького районного суду Сумської області відповідачі змінили місце проживання і в подальшому їх дії будуть направлені на відчуження будинку та земельної ділянки, набутих за оспорюваними правочинами.

Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 12 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача адвоката Бровка Р.М. про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Бровко Р.М., посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції не врахував факт зміни відповідачами місця проживання, що підтверджується зазначенням у відзиві на позов адреси у м. Кролевець та їхні спроби продати будинок в смт Краснопілля, який вже оглядався потенційними покупцями.

Зазначає, що оспорювані договори укладалися під час перебування відповідачів у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому ОСОБА_3 теж може вчинити дії з відчуження нерухомого майна. Вважає, що існує загроза заподіяння шкоди його правам та інтересам у випадку продажу відповідачами домоволодіння. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У своїх відзивах на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Вказують, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга безпідставною, оскільки після призначення відповідача ОСОБА_2 на посаду судді у м. Кролевець не змінилося місце фактичного проживання та реєстрації його та членів сім`ї, зокрема, відповідач ОСОБА_3 продовжує працювати на посаді головного спеціаліста Краснопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), їх син продовжує навчання у Краснопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. У відзиві на позов ОСОБА_2 була зазначена адреса місця роботи Кролевецького районного суду Сумської області, що знаходиться на вул. Івана Франка , 13, м. Кролевець.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Бровка Р.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку, та заборони вчинення відповідачами будь-яких дій, пов`язаних з відчуженням спірного майна, мотивована недоведеністю заявником намірів відповідачів на відчуження домоволодіння. Також судом зазначено, що відповідач ОСОБА_3 не є власником майна, а тому вимога позивача про заборону їй вчиняти дії з відчуження спірного нерухомого майна є безпідставною.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до преамбули Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем пред`явлено позов про визнання недійсними договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 жовтня 2013 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року, посвідчених нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори Вангородським В.В. за реєстровими № 1797 та № 1799, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі яких вказане нерухоме майно ним було продане відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 18-21, 25-28).

Право власності ОСОБА_2 на вказані будинок та земельну ділянку зареєстровано в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 22-24, 29-30).

За інформацією Центру надання адміністративних послуг Краснопільської селищної ради від 21 липня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 11 вересня 2009 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 42, 43).

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з п. 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМ України від 02 березня 2016 року № 207, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Посилаючись на зміну відповідачем ОСОБА_2 у 2020 році місця роботи та місця проживання і виникнення у зв`язку з цим у відповідачів наміру продати домоволодіння в АДРЕСА_1 , не доводить наявності у них житла чи прав на житло в іншому населеному пункті.

Місце проживання відповідачів у встановленому законом порядку зареєстровано у належному ОСОБА_2 на праві власності будинку у смт. Краснопілля, а зазначена ним у супровідному до відзиву на позовну заяву адреса для листування: АДРЕСА_2 , є адресою його місяця роботи, а не проживання.

Заява позивача є передчасною, не містить жодного обґрунтування підстав заборони власнику вільно володіти, користуватись та розпоряджатися своїм майном, а саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість виконання у майбутньому судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, так як позивачем не надано доказів зміни відповідачами місяця проживання чи вчинення дій, спрямованих на відчуження спірного домоволодіння (підготовка до реалізації), а також, що не вжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367- 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бровка Руслана Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Великописарівського районного суду Сумської області від 12 серпня 2020 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина