Справа № 357/7667/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі Бондаренко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

12.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що на підставі договору даруваня частини житлового будинку від 05.12.2003 року є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному приміщенні зареєстрована колишня його дружина, відповідач у справі - ОСОБА_2 , шлюб з якою було розірвано рішенням суду від 14.12.2017 року. Відповідач по місцю реєстрації не проживає з 2016 року, фактичне місце проживання її невідомо. Всі обов`язки, що виникають з договору користування житловим приміщенням він виконує сам, відповідач житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знялась, чим порушує його право, як власника житла на вільне користування, володіння та розпорядження майном. Просив в судовому порядку визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив захистити його право власності шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати залишити за ним без відповідного відшкодування.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в тому числі шляхом оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши позивача, покази свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору дарування частини житлового будинку від 05.12.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Дворко Т.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2-4925, є власником сорок одної сотої частини житлового будинку житловою площею 34,5 кв.м., з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 9,10).

Також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06.12.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2017 року, яке набрало законної сили 09.02.2018 року, шлюб між сторонами було розірвано ( а.с. 12).

Згідно із довідкою № 1665 від 08.07.2019 року, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради ( а.с. 7), вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 (41/100 ч.б.) зареєстровані з 13.02.2004 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 20.03.2009 року відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З акту № 12ц від 11.07.2019 року, складеного за участю власника житла - ОСОБА_1 , свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посвідченого КП БМР ЖЕК № 6 ( а.с. 8), вбачається, що фактично у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 , не проживає та її місце проживання невідоме.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено, що на даний час у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає позивач, який сплачує житлово комунальні послуги та утримує житло у належному стані, однак не має можливості вільно користуватися, володіти та розпоряджатися майном. Відповідач була зареєстрована у житловому приміщенні, як член сім`ї власника квартири, однак у житловому приміщенні не проживає більше року, особистих речей у ньому немає, житлом не цікавиться, участі в його утриманні не приймає, поважні причини не проживання у квартирі та домовленості між відповідачем та власником щодо користування житлом відсутні, фактичне місце проживання ОСОБА_2 невідоме, що підтверджено матеріалами справи, які узгоджуються з показами свідка.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач у даній справі заперечень проти позову з належними, допустимими та достатніми доказами, в тому числі щодо поважності причин не проживання у спірному житловому приміщенні, до суду не подала.

Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с.1) та заявив клопотання про залишення вказаних витрат за ним без відповідного відшкодування.

Керуючись ст. 55, 124 Конституції України, ст. 15, 29, 317, 319, 391, 402, 405 ЦК України, ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , ст. 4, 12, 76 81, 141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 20.02.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко