ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 643/6704/20

Провадження № 22-ц/818/4639/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

учасники справи:

боржник ОСОБА_1 ,

стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

особа, дії якої оскаржуються начальник Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанська Ольга Михайлівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 3 серпня 2020 року, постановлену у складі судді Сугачової О.О.,

установив:

Двадцять сьомого квітня 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати неправомірною бездіяльність начальника Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі Міськрайонний ВДВС) Пересічанської Ольги Михайлівни, яка полягає у не скасуванні арешту всього рухомого майна ОСОБА_1 та заборони його відчуження, накладеного постановою про арешт майна боржника державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківській обрості від 10.10.2013 у виконавчому провадженні №39750472, зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрованого за № .02.2015 реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; зобов`язати начальника Міськрайонного ВДВС Пересічанську О.М. скасувати накладений арешт.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області з 11.09.2013 по 25.04.2016 перебувало виконавче провадження № 39703137 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі ТОВ) 453 479 грн 91 коп. заборгованості за кредитним договором № ML-702/825/2008 від 04.04.2008. Виконавче провадження було закінчене внаслідок фактичного повного виконання рішення суду. Під час виконання рішення суду на все рухоме майно ОСОБА_4 державним виконавцем був накладений арешт, не знятий після його закінчення. Хоча правові підстави для його застосування відпали.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 3 серпня 2020 року скарга ОСОБА_1 залишена без розгляду.

Суд виходив із того, що скаржник пропустила встановлений ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) строк звернення до суду зі скаргою. ОСОБА_1 просить скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця 10.10.2013, при цьому, відомості даних Автоматизованої системи виконавчого провадження отримані 15.08.2019, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про зняття арешту закрите 03.02.2020. З дійсною скаргою ОСОБА_1 звернулася до суду лише 29.04.2020, не посилаючись на поважні причини пропуску строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи і просить скасувати ухвалу суду від 03.08.2020, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 13.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міськрайонного ВДВС із вимогою зняти арешт, накладений у виконавчому провадженні № 39703137 (цивільна справа № 638/19455/19). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.20220 провадження у цивільній справі № 638/19455/19 було закрите з посиланням на те, що зазначена вимога повинна розглядатися в порядку розділу VII ЦПК України. При цьому суд в ухвалі зазначив, що представник ОСОБА_1 з вимогою про зняття арешту з рухомого майна до Міськрайонного ВДВС не звертався, будь-яких письмових відмов у знятті арешту від органу державної виконавчої влади не отримував. З метою усунення зазначених прогалин ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Міськрайонного ВДВС із адвокатським запитом і вимогою скасувати арешт. Листом від 16.04.2020 № 30689, надісланим на адресу адвоката, ОСОБА_3 повідомлений про відсутність підстав для зняття арешту. Тобто про порушення прав ОСОБА_3 на зняття арешту з рухомого майна стало відомо 16.04.2020, останнім днем подачі скарги було 26.04.2020 (вихідний день), тому дійсна скарга подана до суду 27.04.2020.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області (надалі ВДВС ХРУЮ) було відкрите виконавче провадження (надалі ВП) № 39750472 за виконавчим листом № 2-1697/10, виданим 12.03.2011, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» 453 479 грн 91 коп. заборгованості (а.с. 58).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС ХРУЮ від 10.10.2013 у ВП № 39750472 на все майно ОСОБА_1 був накладений арешт, їй було заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного їй майна (а.с. 58 зворот).

Згідно з даними, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, від 15.08.2019 ВП № 39750472 закінчене на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичне повне виконання рішення суду (а.с. 11-12).

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 57914915 від 21.12.2018 вбачається, що накладений постановою старшого державного виконавця ВДВС ХРУЮ від 10.10.2013 арешт рухомого майна ОСОБА_1 не скасований (а.с. 15).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2020 у цивільній справі № 638/19455/19 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міськрайонного ВДВС про скасування арешту закрите, роз`яснено право позивача звернутися зі скаргою на дії державного виконавця в порядку статей 447-449 розділу VII ЦПК України (а.с. 73).

Представник ОСОБА_1 дійсну скаргу на дії Міськрайонного ВДВС подав, направивши поштою 27.04.2020 (а.с. 1-4, 18).

Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не пропустила десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою в порядку, встановленому розділом VII ЦПК України.

Як убачається із матеріалів справи, спочатку ОСОБА_1 реалізувала своє право оскаржити дії начальника Міськрайонного ВДВС щодо не скасування арешту, подавши позов у справі № 638/19455/19. В ухвалі від 03.02.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова у цивільній справі № 638/19455/19 роз`яснив ОСОБА_1 , що їй необхідно звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця. При цьому зазначив, що вона попередньо не зверталася до Міськрайонного ВДВС з вимогою про зняття арешту з рухомого майна та будь-яких письмових відмов у знятті арешту від органу державної виконавчої влади не отримувала (а.с. 73).

Відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 убачається, що вона оскаржує не постанову державного виконавця від 10.10.2013 про накладення арешту, а бездіяльність начальника Міськрайонного ВДВС щодо не припинення арешту після завершення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду. Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює можливість оскаржити таку бездіяльність не лише до суду, а й до начальника органу державної виконавчої служби вищого рівня, тобто визначає і позасудовий спосіб захисту порушеного права особи. Колегія суддів уважає, що десятиденний строк для подачі скарги на дії державного виконавця в такому випадку слід обраховувати з часу, коли особа скористалася позасудовим способом захисту свого права і отримала відмову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 спочатку скористалася судовим способом захисту свого права, звернувшись до суду із позовом про зняття арешту (а.с. 73). Отримавши роз`яснення про необхідність оскаржувати дії державного виконавця в порядку розділу VII ЦПК України, адвокат Мельниченко Н.В. 14.04.2020 звернувся із заявою про зняття арешту та адвокатським запитом безпосередньо до Міськрайонного ВДВС (а.с. 8-9). І лише отримавши 16.04.2020 відповідь Міськрайонного ВДВС № 30689 від 16.04.2020 про відсутність підстав для зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця від 10.10.2013 у ВП № 39703137, ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , у десятиденний строк з часу отримання відповіді звернувся до суду із дійсною скаргою.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції помилково уважав пропущеним встановлений ст. 449 ЦПК України строк для звернення до суду зі скаргою на дії державних виконавців і підстави для залишення скарги без розгляду були відсутні.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції від 03.08.2020 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 3 серпня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 2 жовтня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді: О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук