ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/564/20 Номер провадження 22-ц/814/2218/20Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2020 року

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2020 року позовну заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, визнано неподаною та повернуто позивачеві зі всіма додатками до неї. Роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Вказану ухвалу оскаржило ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», яке у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, просять ухвалу місцевого суду скасувати, і направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Зазначають, що, з матеріалів справи вбачається, що повертаючи позовну заяву позивачу, місцевий суд виходив з того, що її недоліки належним чином не усунуто судовий збір не сплачено. Проте, апелянт вказує, що вони вже неодноразово звертались до Машівського районного суду щодо стягнення заборгованості з відповідачів, та сплачували судовий збір.

Вказують, що, на їх думку, твердження місцевого суду про те, що кошти, які з 01.01.2020 року сплачуються на рахунки зі старими реквізитами, не зараховуються до державного бюджету та повертаються платникам, не можна брати до уваги, оскільки грошові кошти в рахунок сплати судового збору в сумі 192,10 грн., та 1728,90 грн. сплачувались підприємством ще у 2019 році на актуальний на той час рахунок суду.

Вважають, що не існує жодної законодавчої заборони використовувати судовий збір, що був попередньо сплачений, але не використаний особою, яка здійснила відповідний платіж.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у червні 2020 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулися до місцевого суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому прохали: стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 21337,24 грн.; вирішити питання судових витрат. (а.с.3).

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 05.08.2020 року позовну заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, залишено без руху (а.с.16).

На виконання вимог вказаної ухвали, 20.08.2020 року на адресу місцевого суду надійшла заява позивача (а.с.19-20).

Як зазначено вище, в подальшому, Машівським районним судом Полтавської області постановлено оскаржувану ухвалу (а.с.16).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 05.08.2020 року, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у повному обсязі не усунуто, а тому наявні підстави для визнання даного позову неподаним та повернення його позивачу.

Такий висновок суду в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви містить стаття 175 ЦПК України, згідно з якою у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому, позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Частиною четвертою ст.177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що при подачі позову, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було долучено, як доказ сплати судового збору, три платіжні доручення: - №41633 від 06.02.2019 року на суму 192,10 грн., призначення платежу: «Судовий збір за подання заяви ПОКВПТГ «ПТЕ» до Машівського райсуду Полтав. обл. про видачу суд. наказу щодо стягнення заборгованості» ; №44399 від 17.04.2019 року на суму 1728,90 грн., призначення платежу: «Судовий збір за подання позовної заяви ПОКВПТГ «ПТЕ» до Машівського райсуду Полтавської області»; №2350913 від 17.06.2020 року на суму 181,00 грн., призначення платежу: «Судовий збір за подання позовної заяви ПОКВПТГ «ПТЕ» до Машівського райсуду м.Полтавської обл.» (а.с.1-2).

Відповідно до ч.9 ст.185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Так, на виконання вказаних вище вимог закону, місцевим судом було здійснено дії з перевірки зарахування сплачених позивачем коштів до Державного Бюджету України та, згідно виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету від 19.06.2020 року (дата поєднання 25.06.2020 року) зараховано лише кошти, сплачені згідно платіжного доручення №2350913 від 17.06.2020 року на суму 181,00 грн. (а.с.12).

Даних про зарахування до спеціального фонду державного бюджету інших платежів матеріали справи не містять, а тому місцевим судом правомірно було залишено позовну заяву без руху та в подальшому повернуто її.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що не існує жодної законодавчої заборони використовувати судовий збір, що був попередньо сплачений, але не використаний особою, яка здійснила відповідний платіж, колегія суддів до уваги не приймає, з урахуванням наступного.

Так, як установлено та не заперечується позивачем, судовий збір згідно платіжних доручень №41633 від 06.02.2019 року на суму 192,10 грн., та №44399 від 17.04.2019 року на суму 1728,90 грн., був сплачений при зверненні позивача до суду з аналогічними вимогами, проте в інших судових провадженнях, розгляд яких проведений не був (а.с.4).

Відповідно до ст.ст.1,2 ЗУ «Про судовий збір» , судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

При цьому, порядок повернення судового збору регламентований статтею сьомою вказаного Закону, згідно якої сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Таким чином, з наведеного вбачається, що при кожному окремому зверненні до суду, особа сплачує судовий збір в розмірі, визначеному законом для даної категорії вимог. При цьому, якщо така заява буде, зокрема, повернута позивачу (заявнику), він наділений правом на повернення суми сплаченого судового збору, а не пред`явлення відповідної квитанції, судовий збір по якій був сплачений в межах іншого провадження, при новому зверненні до суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для повернення позовної заяви ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», оскільки підприємство в повній мірі не усунуло її недоліки у визначений судом строк, судовий збір було сплачено не в повному розмірі.

Доводи апеляційної не спростовують висновків суду, не ґрунтуються на нормах права, та зводяться фактично до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права, та за невірного трактування процесуального права, тому судом до уваги не приймаються.

Колегія суддів вважає, що за наведених вище обставин оскаржувану ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго",- залишити без задоволення.

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2020 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак