Провадження № 2/235/1634/20
Справа № 235/4702/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підставою для звернення до суду для визнання права власності за набувальною давністю для позивачки стало відкрите, добросовісне та безперервне користування та володіння домоволодінням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Більше 16 років, вона користується будинком, хто законний власник будинку не знала. Факт проживання за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час підтверджується актом №3355 від 23.06.2020 року, відповідно до якого, позивачка з 2003 року по даний час проживає у будинку. Крім того, відповідно до акту №3356 від 23.06.2020 року позивачка не проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 з 2003 по даний час. Після розлучення з чоловіком позивачка перейшла жити в будинок, який тривалий час був пустий, ніхто в ньому не проживав та приблизно з 2003 року стала в ньому проживати, про власника будинку нічого відомо не було. Була зареєстрована за адресою реєстрації сина- ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується проставленими штампами в її та синовому паспорті.

З часом, зважаючи на похилий вік, позивачка вирішила узаконити та подарувати будинок сину, почала перекладати всі документи та шукати власника майна, в коморі позивачка знайшла договір №1-1/251 та прийшла до нотаріуса, щоб оформити договір дарування, але у нотаріуса дізналась, що вона не є 100% власником будинку, що відповідно до договору №1-1/251 від 25 червня 2003 року, вона придбала у Красноармійської державної податкової інспекції Ѕ частки будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Оформленням договору №1-1/251 займався рідний син позивачки, тож власником будинку весь цей час себе не вважала, юридично не обізнана з цього приводу, може і ставила підпис в документах, на даний час сказати не може, так як не пам`ятає.

Вже майже 17 років позивачка прожила в даному будинку, хто власник будинку, їй відомо не було, крім того власника Ѕ частини будинку жодного разу не бачила, ніхто до неї з цього приводу не звертався.

На адвокатський запит до Першої покровської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), було отримано відповідь вих.№305/01-16 про те, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запрацював лише з 01.01.2013 року, до того інформація про правочини нерухомого майна заносилась до реєстру Бюро технічної інвентаризації. З 01.01.2020 року Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м. Покровськ визначено юридичною особою публічного права, яке виконує функції зберігача. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Крім того, відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про врегулювання сплати державного мита при відчуженні об`єктів нерухомого майна» №1030 від 13.08.1996 року, яка діяла на момент укладання договору, будь-які угоди про відчуження об`єктів нерухомого майна, яка укладаються на біржах в агентствах нерухомості тощо, прирівнюються до нотаріального посвідчення цих договорів. Тому відомості стосовно вище зазначеного Договору в нотаріальній конторі відсутні.

Позивачка вважає, що вона відкрито добросовісно постійно та безперервно користується і володіє всією 100 % часткою будинку і господарськими будівлями, протягом останніх 16 років, опікуються будинком, сплачує всі комунальні послуги за будинок в цілому, здійснює поточні ремонтні роботи по всьому будинку в цілому.

Вищезазначене підтверджує документами на весь будинок і господарські споруди, оформленими на її ім`я:

-робочим проектом «Газифікація житлового будинку», ТОВ «Донецькоблгаз», Красноармійського управління по газо забезпеченню та газифікації виготовлений в 2010 році;

-договором на користування електричної енергії від 30.08.2003 року;

-актом прийому в експлуатацію обліку холодної води від 13.11.2007 року;

-договором від 26.09.2008 року про надання послуг вивозу твердих побутових відходів;

-типовому договорі про надання послуг газопостачання від 24.06.2010 року;

-актом прийому в експлуатацію обліку холодної води від 6.10.2011 року;

-договором №011/19 від 9.11.2012 року про користування електричною енергією;

-актом прийому в експлуатацію обліку холодної води від 02.10.2015 року;

-договором підряду від 06.07.2016 року на виконання робіт по технічному обслуговуванню комбінірованого домового регулятора тиску газу №647 від 06.07.2016 року;

-актом перевірки технічного стану димових та вентиляційних каналів;

-актом перевірки технічного стану димових та вентиляційних каналів від 19.01.2018 року;

-актом прийому до обліку водолічильника від 25.01.2018 року;

-договором підряду на виконання робіт по технічному обслуговуванню комбінованого домового регулятора тиску газу №655 від 20.09.2019 року:

-технічним паспортом на будинок з проведенням технічного обстеження від 2020 року;

-звіт про оцінку майна від 2020 року;

-чеками 2010-2015 років про оплату комунальних послуг;

-актом №355 від 23.06.2020 р. обстеження соціально-побутових умов сім"ї;

-актом №356 від 23.06.2020 р. обстеження соціально-побутових умов сім"ї.

Позивачка підтверджує, що ніхто крім неї протягом 16 років, не виявляв наміру визнати право власності на даний будинок, визнати його своїм майном.

Крім того, звертає увагу суду, що замовляючи у сертифікованого спеціаліста технічний паспорт на будинок і господарські будівлі, було проведено технічне обстеження будинку і господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

Особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Враховуючи те, що позивачці не відомий попередній власник будинку, в тому числі іншої Ѕ частини, то відповідачем зазначає є Покровську міську раду Донецької області.

Виходячи із змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є таке: майно може бути об`єктом набувальної давності; законність володіння, добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність строк володіння нерухомим майном 10 років; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Інший спосіб узаконити та отримати майно у власність, у позивачки відсутній.

Позивачка просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок загальною площею 49, 80 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав суду відзив на позов та заяву про розгляд справи без участі представника міської ради.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що міська рада не погоджується з позовними вимогами, оскільки на думку відповідача, позивачка не є добросовісним набувачем житлового приміщення, так як підстави для набуття права власності на це майно та обґрунтованого вселення у житловий будинок відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 1-1/251 від 25.06.2003 року укладено між Красноармійською об`єднаною державною податковою інспекцією (продавцем) та ОСОБА_1 (покупцем), на Донецькій товарній біржі «Партнер», продавець продав, а покупець купив Ѕ частку будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.15). У пункті 5 даного договору вказано, що відповідальність за дійсність наданих документів та достовірність наданої інформації стосовно будинку несе продавець. Крім того, у пункті 6 договору зазначено, що продавець гарантує, що вказаний об`єкт до цього часу нікому не проданий, не подарований, не заставлений, в оренду не зданий, в спорі і під арештом не перебуває, прав третіх осіб на нього немає.

Технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями та спорудами виготовлено станом на 03.06.2020 року (а.с. 41-44).

Відповідно до паспорту громадянина України НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Згідно акту обстеження соціально-побутових умов сім`ї від 23.06.2020 року, посвідченого КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2003 року по теперішній час (а.с.61).

Згідно акту обстеження соціально-побутових умов сім`ї від 23.06.2020 року, посвідченого КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 2003 року по теперішній час (а.с.62).

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з частиною 2 цієї статті, є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, у тому числі з правовідносин. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Нормами ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Вказане вище узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17.

В матеріалах цивільної справи наявні докази відкритого та добросовісного володіння житловим будинкам, а саме:

-робочий проект «Газифікація житлового будинку», ТОВ «Донецькоблгаз», Красноармійського управління по газо забезпеченню та газифікації виготовлений в 2010 році (а.с. 16-23);

-договір на користування електричної енергії від 30.08.2003 року (а.с.24-25);

-акт прийому в експлуатацію обліку холодної води від 13.11.2007 року (а.с.26);

-договір від 26.09.2008 року про надання послуг вивозу твердих побутових відходів (а.с.27);

-типовий договіп про надання послуг газопостачання від 24.06.2010 року (а.с.28-31);

-акт прийому в експлуатацію обліку холодної води від 6.10.2011 року (а.с.32);

-договір №011/19 від 9.11.2012 року про користування електричною енергією (а.с.33-34);

-акт прийому в експлуатацію обліку холодної води від 02.10.2015 року (а.с.35);

-договір підряду від 06.07.2016 року на виконання робіт по технічному обслуговуванню комбінірованого домового регулятора тиску газу №647 від 06.07.2016 року (а.с.36-37);

-акт перевірки технічного стану димових та вентиляційних каналів (а.с.38);

-акт прийому до обліку водолічильника від 25.01.2018 року (а.с.39);

-договір підряду на виконання робіт по технічному обслуговуванню комбінованого домового регулятора тиску газу №655 від 20.09.2019 року (а.с.40):

-технічний паспорт на будинок з проведенням технічного обстеження від 2020 року (а.с.41-44);

-звіт про оцінку майна від 2020 року (а.с.46-59);

-чеки 2010-2015 років про оплату комунальних послуг (а.с.60).

З матеріалів справи вбачається, що володіння позивачкою будинком є добросовісним, оскільки вона в законний спосіб отримала у власність Ѕ його частину, та не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на весь будинок. Володіння є відкритим, оскільки позивачка з 2003 року проживає у цьому будинку, укладає побутові договори, проводить будівельні роботи, не приховує цього від сторонніх осіб. Володіння є безперервним, оскільки триває з 2003 року, тобто на момент розгляду справи судом цей строк становить більше 17 років.

Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог - підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, також повністю підтверджують доводи позивача щодо часу добросовісного, відкритого та безперервного користування нерухомим майном.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Керуючись ст.ст. 3-15, 76, 82, 211, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністю на будинок загальною площею 49,80 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: Покровська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04052933, місцезнаходження м.Покровськ, Донецької області, пл. Шибанкова, 11.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 02.10.2020 року.

Суддя