У х в а л а

01 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 456/2212/19

провадження № 61-13654ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ від 13 травня 2019 року комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації») про звільнення ОСОБА_1 з посади юриста з 13 травня 2019 року за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді юриста КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Стягнуто з КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на користь ОСОБА_1 середній заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 61 354 грн 24 коп. Вирішено питання судових витрат.

14 вересня 2020 року КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки за її подання заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законом.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (або затримки розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (або за весь час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлено законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви, де містяться окремі вимоги немайнового характеру (скасування наказу та поновлення на роботі), яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у розмірі оспорюваної суми, таким чином 768 грн 40 коп.*3*200%=4 610 грн 40 коп.

Заявником сплачено судовий збір за подання даної касаційної скарги у розмірі 1 536 грн 80 коп.

Ураховуючи характер спору заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 073 грн 60 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал платіжного документа про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян