ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року

м. Харків

Справа № 627/211/20

Провадження № 22-ц/818/3561/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Хорошевський О.М.

суддів І.В. Бурлака., Яцини В.Б.

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Пархомівська сільська рада Краснокутського району Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року, ухвалене суддею Вовк Л.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для поданя заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 строком у два місяці з дня вступу рішення суду в законну силу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.04.2012 року ОСОБА_2 склала заповіт , яким житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ,на випадок смерті , заповідала позивачу. В 2012 році ОСОБА_2 вибула до Росії на постійне місце проживання та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Позивач дізналася про смерть ОСОБА_2 в лютому 2020 року , отримавши свідоцтво про смерть останньої . В березні 2020 року вона звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийнятття спадшини, але постановою нотаріуса від 06.03.2020 року, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої , оскільки вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини . На думку позивача строк пропущений з поважних прочини , оскільки позивач не знала своєчасно про смерть ОСОБА_2 , а дізналася з листа 24.02.2020 року, тому вчасно подати заяву про прийняття спадщини не могла.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, як незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Скарга містить посилання на те, що суд першої інстанції посилався на Постанові Пленуму В С значиться: «Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, проте в даному випадку інших спадкоємців немає. Відповідач за позовом Пархомівська сільська рада не претендує на спадщину.

Вона не є членом родини ОСОБА_3 , останні п`ять років життя спадкодавець проживала у Росії, і нею був втрачений зв`язок з померлою.

Вважає, що нею пропущено строк із поважних причин.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача, що вона дізналася про смерть ОСОБА_2 , отримавши в лютому 2020 року лист з Росії та свідоцтво про смерть спадкодавця, не є підставою для задоволення позову, оскільки доказів поважності пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали справи не містять. Доказів відсутності у ОСОБА_1 об`єктивної можливості звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у шести місячний строк з дня її відкриття, тобто з 20.11.2017 р. по 20.05.2018 року або доказів звернення до нотаріальної контори у зазначений строк, за результатами якого, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, суду не надано.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 дізналась про смерть спадкодавеці 24.02.2020 року надано поштовий конверт де відправитиелем зазначена ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 , у якому містилось свідоцтво про смерть ОСОБА_2

06 березня 2020 року постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини після померлої.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Держава Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Златоуст Челябінської області Росія померла ОСОБА_2 , яка на день своєї смерті проживала в Росії, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом ЗАГСу Адміністрації Златоустівського міського округу від 20.11.2017 року.

Як свідчить довідка Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 02.03.2020 року, ОСОБА_2 була зареєстрована по АДРЕСА_1 та вибула у 2012 році на постійне місце проживання до Росії без зняття з реєстрації.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав РКП « Краснокутське БТІ» від 30.03.2012 року , ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 30.03.2012 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2012 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне померлій майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Пархомівської сільської ради 02.04.2012 року, ОСОБА_2 на випадок смерті заповідала ОСОБА_1 вищевказаний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, але постановою нотаріуса від 06.03.2020 р., у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, так як вона пропустила строк для прийняття спадщини після померлої. Крім того, як вбачається з вказаної постанови нотаріуса, після смерті ОСОБА_2 спадкова справа заведена за № 43/2020 на підставі заяви ОСОБА_1 від 06.03.2020 року про видачу свідоцтва про право на спадщину.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Крім того, відповідно висновку Касаційного цивільного суду Верховного суду справа №761/42165/17-ц поважною причиною пропуску відповідного строку являлось: позивач не був членом сім`ї померлої, не проживав спільно з нею. У свою чергу про відкриття спадщини їй стало відомо після завершення шестимісячного строку.

Також судова колегія бере до уваги, що Пархомівською сільською радою до судів першої та апеляційної інстанції подавались заяви про розгляд справи за їх відсутності та що вони проти задоволення позову не заперечують.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не була обізнана про смерть спадкодавиці, судова колегія вважає достатнім строк в два місяці протягом якого позивач може виконати дії передбачені ст. 1269 ЦК України.

З огляду на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, норми матеріального права застосовані неправильно та порушено норми процесуального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню згідно приписів п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 , 376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 23 квітня 2020 рокускасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк в два місяці з дня набрання законної сили постанови суду апеляційної інстанції для прийняття спадщини після ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 04.09.2020.