Номер провадження: 22-ц/813/6473/20
Номер справи місцевого суду: 509/2965/18
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного впровадження без виклику сторін апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» - Веселова Олександра Вікторовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року в цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на облікованого природного газу,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2018 року представник публічного акціонерного товариства «Одесагаз» звернувся з позовною заявою до Овідіопольського районного суду Одеської області до ОСОБА_1 в якому просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 вартість необлікованого обсягу природного газу в розмірі 158130,47 грн. та витрати по оплаті судового збору. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 26.07.2017 року у абонента ПАТ «Одесагаз» ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено порушення вимог Кодексу газорозподільних систем несанкціоноване відновлення газопостачання, а за результатами засідання комісії ПАТ «Одесагаз» прийнято рішення №12 від 30.08.2017 року про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване відновлення газоспоживання абоненту ОСОБА_1 в сумі 158130,47 грн. Вартість не облікованого природного газу ОСОБА_1 нараховувалась на підставі Акту-розрахунку №12 від 30.08.2017 року, за період з січня 2017 року по липень 2017 року, з урахуванням номінальної потужності газового котла, газової плити (ПГ-4), за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ на покриття виробничо-технологічних витрат протягом даного періоду (а.с 2-24).

17 серпня 2018 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області (головуючий - суддя Бочаров А.І.) позовну заяву ПАТ «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого об`єму природного газу передано за підсудністю на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси (а.с 25).

24 лютого 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Бондар В.Я.) позов публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого природного газу залишено без задоволення (а.с 118-122).

02 квітня 2020 року представник публічного акціонерного товариства «Одесагаз» - Веселов Олександр Вікторович засобами поштового зв`язку «Укрпошта Експрес» направив апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року. Апелянт вважає вказане рішення незаконним та необгрунтованим. Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю, та ухваленням нового рішенням про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт вказує на те, що 26 липня 2017 року складено Акт про порушення побутовим споживачем №12, в якому зазначено, що підставою для складання акту є порушення КГС у вигляді несанкціонованого відновлення газоспоживання. Апелянт пояснює, що актом про порушення ОСОБА_2 не ставиться в провину втручання в роботу лічильного газу. Йому ставиться несанкціоноване відновлення газоспоживання до свого будинку, після того, як його будинок відключений від газопостачання за несплату. Як зазначає апелянт, під час складання акту про порушення побутовим споживачем №12 від 26 липня 2019 року представником оператора ГРМ були виконані приписи пункту 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, щодо складання акту про порушення у присутності незаінтересованої особи, про що свідчить її підпис та печатка органу місцевого самоврядування, що на думку апелянта правомірно. Суд не правильно дав юридичну кваліфікацію правовідносинам сторін і не визначив у зв`язку з цим належну правову норму, яка регулює ці відносини, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків. Крім того, апелянт вважає суд першої інстанції не звернув увагу на те, що між сторонами існують договірні відносини. Так 14 січня 2015 року складено акт на відключення №4910 у зв`язку із заборгованістю на суму 1410, 22 грн, показання лічильника на час складання акту 35842 м3. Відключення здійснено методом перекриття крану на вводі та його опломбування пломбою №R14780568, на момент складання акту, показання лічильника 37038 м3. Також, апелянт вказує на те, що 30 жовтня 2019 року, під час розгляду заяви по суті, після надання пояснень позивача, представник відповідача при наданні пояснень по суті позову, усно заявив клопотання про відмову визнання відповідачем обставин, а саме, а саме про необізнаність відповідача про існування акту на відключення. Крім того, суд не видаляючись до нарадчої кімнати, не з`ясувавши причин відмови від визнання обставин, які відповідач раніше визнавав, не отримав належних та допустимих доказів на підтвердження причин відмови, задовольнив клопотання відповідача про відмову від визнання вказаних обставин. Таким чином, в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства, під час здійснення правосуддя, суд з власної ініціативи запропонував стороні звернутися з клопотанням про поновлення строків, в порушення принципу змагальності сторін, проявив необ`єктивність та упередженість, зацікавленість в результатах розгляду справи, порушив принцип цивільного процесуального закону, у зв`язку з чим, представник позивача заявляв відвід судді. На думку апелянта, суд першої інстанції, за власної ініціативи, вийшов за межі заявлених позовних вимог, та розглянув питання, які відповідачем, під час підготовчого провадження не оскаржувалися та проти яких відповідачем заперечення не подавалися. Крім того, апелянт вважає, що суд допустив до участі у справі особу без повноважень, а саме під час розгляду справи по суті, від імені відповідача діяла особа, яка не мала правових підстав для здійснення цього представництва. Апелянт просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року, ухвалити нове, яким вимоги АТ «Одесагаз» задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» - Веселова Олександра Вікторовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

03 червня 2020 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому представник відповідача зазначає, що відключення ОСОБА_4 12.01.2015 року, оформлене актом від 14.01.2015 року №4910 відбулося без його повідомлення, копія відповідного акту йому не залишилась не направлялась. Окрім того про складання акту порушення побутовим споживачем від 26.07.2017 року №12 було складено за його відсутності, відповідна копія акту йому не направлялась, так само як і запрошення на засідання комісії, враховуючи наведене, акт про порушення побутовим споживачем від 26.07.2017 року №12 складено із порушенням процедури, внаслідок чого відповідача було позбавлено можливості бути присутнім на засіданні комісії, надати свої заперечення, пояснення, мати представника. Крім того, звертає увагу на правильність висновку суду першої інстанції щодо ненадання позивачем доказів того, що порушення пломб вчинено саме ОСОБА_1 ; а розрахунок заборгованості вчинено Чорноморським управлінням експлуатації газового господарства ПАТ «Одесагаз», яке є не уповноваженою особою, так як оператором ГРМ є ПАТ «Одесагаз». Просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Предметом розгляду даної справи є визнання права власності.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що неправомірне втручання в роботу газо-розподільної мережі є правопорушенням, позивач в даному випадку має довести наявність в діях відповідача складу цього правопорушення для застосування до останнього штрафних санкцій у вигляді визначеної суми оплати вартості не облікованого обсягу природного газу. Однак, за сукупністю наданих доказів, суд вважає недоведеним позивачем факт того, що порушення цілісності пломб на вузлі обліку газу, виникло внаслідок дій саме відповідача ОСОБА_1 , а не будь-якої іншої особи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу та змінюючи оскаржуване рішення в частині мотивування вважає за необхідне доповнити його та зазначити наступне.

Згідно Договору про надання населенню послуг з газопостачання №303907 від 06.05.2012 року, укладеного між ПАТ «Одесагаз» Іллічівським УЕГГ та ОСОБА_1 , останній є абонентом ПАТ «Одесагаз», особистий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.9-11).

Згідно Акту про порушення побутовим споживачем №12 від 26.07.2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 (договір № 20019156), встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: несанкціоноване відновлення газопостачання. Підпис споживача на даному акті відсутній (а.с.15-15зворот).

Як вбачається з Акту на відключення №24 від 25.07.2017 року, попереднє відключення було здійснено 12.01.2015 року за борги, шляхом опломбування (пломба R14780568) (а.с.16).

Згідно Акту-розрахунку №12 від 30.08.2017 року, вартість не облікованого обсягу природного газу, відповідно до рішення комісії складає 158130,47 грн. за період з січня 2017 року по липень 2017 року включно (а.с.17).

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції зазанчає, що у порушення положень пункту 2 Глави 9 Розділу Х Кодексу ГРС та пункту 2 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу зазначений акт №12 від 26.07.2017 року було складено за відсутності відповідача, який , згідно довідки №1 від 20.02.2020 року, виданої головою Дачно-будівельного кооперативу «Новий Побут» (м. Одеса, Фонтанська дорога, 151), ОСОБА_1 , протягом останніх трьох років проживає з дружиною за адресою: АДРЕСА_2 . З приводу наведеного апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494 (далі Кодекс), несанкціоноване відновлення газоспоживання виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком.

Відповідно до п.п.п. 2, 3, 4 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРС Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали:

-або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою;

-або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи.

Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт про порушення побутовим споживачем №12 від 26.07.2017 року було складено в присутності незаінтересованої особи - ОСОБА_5 яка є секретарем Таїровської селищної ради, акт засвідчено її підписом та підписами двох працівників Оператора ГРМ, печаткою Таїровської СР, що підтверджує дійсність та законність акту (а.с.15зворот).

Окрім цього апеляційний суд звертає увагу, що у оскаржуваному судовому рішення суд першої інстанції посилається на положення п. 2 Глави 5 та п. 7 Глави 9 Розділу ХІ Кодексу ГРС, які регулюють питання перевірки лічильника природного газ пов`язані із порушеннями, які стосуються пошкодження пломб (крім факту їх відсутності або спрацювання магнітного індикатора та пошкодження ЗВТ/лічильника газу (крім явних ознак навмисного в них втручання) та не регулюють витання виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання. Так само безпідставними є посилання суду першої інстанції на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року № 904/2741/18 та відмову у задоволенні позову через недоведеність позивачем факт того, що порушення цілісності пломб на вузлі обліку газу, виникло внаслідок дій саме відповідача ОСОБА_1 а не будь-якої іншої особи, оскільки ані з позовної заяви, ані з акту про порушення побутовим споживачем №12 від 26.07.2017 року не вбачається претензій позивача до ОСОБА_1 щодо його втручання у роботу лічильника природного газу.

Таким чином висновки суду першої інстанції щодо обов`язкової присутності споживача, яка б надала йому право на ініціювання експертизи пломб, при виявленні ознак їх пошкодження, під час складення акту про порушення, а також про відсутність підстав для задоволення позову через недоведеність позивачем факт того, що порушення цілісності пломб на вузлі обліку газу, виникло внаслідок дій саме відповідача ОСОБА_1 , а не будь-якої іншої особи помилковими.

Проте, відповідно до п. 4 Глави 5 та п. 7 Глави 9 Розділу ХІ Кодексу ГРС у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням.

Згідно п. 8 глави 5 «Порядку оформлення акта про порушення» розділу ХІ Кодексу ГРС, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Згідно п. 10 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення.

За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи.

У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачем протягом розгляду справи у суді першої інстанції не надано жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження факту надсилання, на виконання положень п. 4 Глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРС, ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням копії акту про порушення, у зв`язку з чим відповідач не був належним чином повідомлений про час засідання комісії з розгляду актів про порушення, на наданої їм таких і під час апеляційного розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи комісією ЧУЄГГ ПАТ «Одесагаз» був розглянутий акт про порушення №12 від 26.07.2017 року, на підставі якого було складено акт-розрахунок, відповідно до якого розрахована сума збитків, завданих порушенням споживача, склала 158 130,47 грн. (а.с.17).

При цьому, засідання комісії щодо розгляду вказаного акта про порушення відбулося без участі споживача ОСОБА_1 , який не був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду вказаного акту. Також судом встановлено, що письмова згода у довільній формі на проведення засідання без його присутності відсутня.

Таким чином, апеляційний суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 взагалі не був повідомлений про дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений відносно нього акт про порушення, як і про існування такого акту загалом, внаслідок чого 30 серпня 2017 року засідання комісії відбулося без його участі, що позбавило відповідача можливості надати пояснення щодо складеного відносно нього акта про порушення від 26.07.2017року.

Враховуючи вище наведене, те, що акт про порушення №12 від 26.07.2017 року відносно споживача ОСОБА_1 складений з порушенням процедури, передбаченої для його складання Кодексом ГРС, апеляційний суд дійшов висновку, що акт-розрахунок комісії по розгляду актів ЧУЄГГ ПАТ «Одесагаз» від 30 серпня 2017 року, складений на підставі акту про порушення №12 від 26.07.2017 року відносно ОСОБА_1 на суму 158 130,47 грн. підлягає скасуванню, а відповідний розрахунок - визнанню таким, що не відповідає вимогам Кодексу ГРС.

Щодо посилань скаржника на відсутність повноважень представника ОСОБА_6 ОСОБА_3 під час звернення із клопотанням про відмову від визнання обставин у судовому засідання 04 вересня 2020 року, апеляційний суд зазначає, що дійсно, як вбачиться із матеріалів справи, адвокат Широкобород С.М. здійснював представництво ОСОБА_6 на підставі довіреності виданої йому відповідачем 05.03.2018 року, строком дії на один рік, тобто до 05.03.2019 року. Таким чином суд першої інстанції, у порушення положень ч. 4 ст.217 ЦПК України, не перевірив повноважень представника відповідача та безпідставно прийняв до розгляду та у подальшому задовільнив зазначене клопотання. Однак, враховуючи порушення ЧУЄГГ ПАТ «Одесагаз» процедури, передбаченої для складання акт про порушення, зазначені обставини на вирішення справи по суті не впливають.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, оскільки під час розгляду прави судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, однак доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для стягнення з відповідача вартості недооблікованого (донарахованного) об`єму та обсягу природного газу не відповідають матеріалам справи. апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та а змінює оскаржуване рішення суду в частині мотивування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» - Веселова Олександра Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року змінити в частині мотивування (доповнити мотивувальну частину), в іншій частині залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

01.09.2020 року м. Одеса