РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 557/774/17

Провадження № 22-ц/4815/1051/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Гощанське районне споживче товариство Рівненської області,

третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Петрук О.В. на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 09 липня 2020 року, ухвалене в складі судді Пацка Д.В., у справі № 557/774/17,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Гощанського районного споживчого товариства про зобов`язання видати довідку про заробітну плату.

Позов мотивовано тим, що в 1992 році вона вийшла на пенсію у зв`язку з досягненням пенсійного віку, але з квітня 1992 року по жовтень 1998 року продовжувала працювати по трудових угодах ревізором в Гощанській райспоживспілці. В зв`язку з цим має право на перерахунок пенсії. Для проведення такого перерахунку їй необхідно надати в управління Пенсійного фонду в Гощанському районі довідку про заробітну плату за відпрацьований період.

Позивачка вказує, що Гощанським відділом Корецького ОУ ПФУ їй було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки довідка про заробітну плату, яка видана відповідачем не відповідає вимогам пенсійного законодавства.

Вважає, що дана довідка не відповідає дійсності, оскільки вона отримувала заробітну плату щомісячно, що підтверджується трудовими угодами за 1992-1998 роки, укладеними між нею та Гощанською райспоживспілкою, записами в особових рахунках, розпорядженнями та наказами про проведення ревізій в торгових закладах та на підприємствах, що входили до складу споживчої кооперації.

Просила суд про задоволення позову.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 09 липня 2020 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Гощанського районного споживчого товариства Рівненської області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання видати довідку про заробітну плату, відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що інших доказів, що підтверджують щоденну трудову участь по трудовій угоді позивачем в Гощанському Рай СТ в суд не надано, зокрема не надано: копії трудової угоди, яка була укладена між нею та Гощанським РАЙ СТ про її роботу за вказаний період; відсутні первинні бухгалтерські документи про нарахування заробітної плати за період з 15.04.1992-31.10.1998; відсутні записи в трудовій книжці про її прийняття та звільнення з роботи ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим доказам, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Встановлено, що рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 20 червня 2013 року у справі № 557/646/13-ц в позові ОСОБА_1 до Гощанського районного споживчого товариства Рівненської області про зобов`язання видати довідку про заробітну плату відмовлено.

Рішення набрало законної сили 01 липня 2013 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України).

У відповідності до п.4 ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінетом Міністрів України від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюються на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, зокрема для підтвердження трудового стажу приймаються довідки.

Якщо з місця роботи видано довідку про заробітну плату на основі особових рахунків (цей період роботи не врахований при призначенні пенсії), то для підтвердження стажу роботи для перерахунку пенсії можна зарахувати тільки ті місяці, в яких вказана заробітна плата, в даному випадку тільки 12 (дванадцять) місяців, тому що на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" ст. 56 у стаж можна зарахувати роботу, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або на всі виплати проводилися нарахування страхових внесків.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Судом першої інстанції установлено, що позивачка, протягом 1992-1998 років працювала по трудових угодах у Гощанській райспоживспілці, правонаступником якої є відповідач, що підтверджується копіями трудових договорів, угод та розпорядженнями по Гощанській райспоживспілці за вказаний період. Розмір заробітної плати позивачці визначався угодами і її виплата проводилася після завершення виконання робіт, що підтвердили в судовому засіданні сторони. Оскільки виконання роботи по проведенню ревізії могло займати значний проміжок часу, то оплата проводилася одночасно за декілька місяців роботи. В зв`язку з цим в книзі про заробітну плату містяться дані про виплату позивачці заробітку не помісячно, а лише по тих місяцях, коли така виплата проводилася.

Дані про виплачену заробітну плату позивачці за період роботи її по угодах в Гощанській райспоживспілці у 1992-1998 роках відображено в книзі К-18 і ці дані повністю відповідають даним, зазначеним у довідці № 78 про заробіток для обчислення пенсії від 20 лютого 2013 року, виданій їй відповідачем. Розбіжностей в даних книги про заробітну плату позивачки та в даних, зазначених в довідці від 20.02.2013 року, судом не встановлено.

23 квітня 2017 року відповідачем для ОСОБА_1 видано довідку про заробіток для обчислення пенсії за №234, згідно якої остання отримувала заробітну плату в жовтні 1992 року, в червні, вересні, жовтні 1994 року, в березні, травні і листопаді 1995 року, в березні, жовтні 1996 року, в жовтні 1997 року та у квітні і вересні 1998 року.

Крім того, убачається, що відомості зазначені у довідках № 78 від 20 лютого 2013 року та № 234 від 23 квітня 2017 про заробітну плату отриману позивачем є ідентичними.

Такі обставини встановлені судом першої інстанції у справі та є підставою для відмови в задоволені позовних вимог.

Окрім того, судом враховується, що довідка видана Гощанським рай СТ 26.04.2017 року за №234 для ОСОБА_1 відповідає формі довідки затвердженій постановою Кабінету міністрів України №13-1 від 07.07.2014 року.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов правильного висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Петрук О.В. залишити без задоволення.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 09 липня 2020 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2020 року.

Головуючий :

Судді :