Провадження № 2/537/564/2020
Справа № 537/1443/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2020 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря судових засідань Посмітної О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна,
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 реєстратором Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори 16.02.2005 на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.04.1995, лист 16-Е, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 1685271.
На обґрунтування позову зазначила, що 08.08.2009 її батьки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , подарували їй квартиру АДРЕСА_2 . У січні 2020 року, маючи намір розпорядитися квартирою, їй стало відомо, що квартира знаходиться під арештом. Арешт на квартиру накладений на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.04.1995 по справі № 2-529 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про продовження строку на прийняття спадщини і визнання права власності на Ѕ частину приватизованої однокімнатної квартири. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.12.1995 позов був залишений без розгляду, при цьому арешт з квартири знятий не був. Вказала, що відповідачі по справі на даний час не мають ніякого відношення до квартири. Таким чином, у зв`язку з тим, що вона, як власниця вищезазначеного нерухомого майна, не має можливості в повній мірі реалізувати своє право володіти, користуватися та розпоряджатися даною квартирою у зв`язку із накладенням арешту та неможливість вирішення спору у позасудовому порядку, вимушена звернутися до суду із позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна.
Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають та просять позов задовольнити в повному обсязі та прийнятим рішення на підставі обставин викладених у позові та за наявними в матеріалах справи письмових доказів.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзиви на позов та клопотання про відкладення судового розгляду від відповідачів не надходили.
Представник третьої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання повторно не з`явився, направив на адресу суду листа, відповідно до якого просить розгляд справи проводити у відсутність представника нотконтори та винести рішення на розсуд суду.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 08.08.2009, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 30.01.2020 вбачається , що на квартиру АДРЕСА_2 накладено арешт 12.04.1995 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області.
В ході розгляду справи встановлено, що арешт на квартиру накладався 12.04.1995 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку на прийняття спадщина і визнання права власності на Ѕ частину приватизованої однокімнатної квартири. (справа № 2-529/1995).
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.12.1995, яка набрала законної сили, заява ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку на прийняття спадщина і визнання права власності на Ѕ частину приватизованої однокімнатної квартири залишена без розгляду.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як вбачається з положень ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак на даний час позбавлений цього права через наявність обтяження на належне їй нерухоме майно.
Таким чином, наявність обтяження позбавляє позивача, як власника вищезазначеного нерухомого майна, можливості в повній мірі реалізувати своє право володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, підстав для продовження обтяження майна суд не вбачає, оскільки відпали підстави для арешту майна, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 .
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 2, 13, 15, 16, 76-78, 81 223, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст 16,316,319,321,391 ЦК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.
Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , накладений реєстратором Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори 16.02.2005 на підставі листа Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.04.1995, лист 16-Е, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 1685271.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Суддя С.О. Фадєєва
Повний текст рішення складено 02.10.2020