Справа № 727/6661/20
Провадження № 2/727/1418/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі : головуючого судді Семенко О.В.

при секретарі судового засідання Оробець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), представник позивача адвокат Жар Юлія Георгіївна до Чернівецької міської ради (м.Чернівці, Центральна площа, 1) про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

10 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві вказує, що він, 1945 року народження є колишнім чоловіком ОСОБА_2 . 05 жовтня 2018 року шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано.

Однак незважаючи на це, вони продовжували проживати однією сім`єю та вести спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_2 , склала на його ім`я заповіт на усе майно, де б воно не було та з чого б не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом буде мати право, який 29 серпня 2018 року посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, Половинською О.Б., зареєстрований в реєстрі за №1453.

Зазначає в позові, що після смерті, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. відкрито спадкову справу № 4/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59108694 від 22.01.2020 року.

Після закінчення шестимісячного терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, він 13 серпня 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Половинської О.Б. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак йому було відмовлено у відкритті спадкової справи, через пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини.

У зв`язку з вищезазначеним він звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 листопада 2019 року вирішено встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час її смерті.

Вказав, що він ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки інших спадкоємців передбачених ст. 1241 ЦК України немає.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є: квартира номер сто тридцять один ( АДРЕСА_2 , який належить покійній на підставі купівлі продажу квартири від 21 червня 2016 року; земельна ділянка площею 0,0433 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 що призначена для індивідуального садівництва, яка належить покійній на підставі рішення виконкому Чернівецької міської Ради народних депутатів від 20 липня 1999 року №497/15.

Зазначає, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

01 липня 2020 року він звернувся до приватного нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Половинської О.Б. із заявою в якій просив видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Однак, 06.07.2020 року приватним нотаріусом видано йому довідку № 76/02-14 відповідно до якої відмовлено йому, ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на спадкове майно.

Також нотаріусом роз`яснено процедуру звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкову квартиру.

На підставі норм Цивільного права які регулюють дані правовідносини, просить визнати за ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серії НОМЕР_1 виданий 12 січня 1996 року ІІершогравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області, право власності на спадкове майно, а саме: квартиру номер сто тридцять один ( АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,0433 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 серпня 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання (а.с.30).

17 вересня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.47).

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, до початку су розгляду справи представник позивача ОСОБА_3 спрямувала до канцелярії суду заяву з проханням справу розглядати у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.55).

Представник відповідача в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. 21.08.2020 року представник відповідача ОСОБА_4 спрямувала до суду листа з проханням судове засідання провести у їх відсутність, вирішення даного спору залишають на розсуд суду і ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.36).

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Виходячи з даних вимог закону, зокрема, враховуючи те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що по справі слід ухвалити рішення, яким позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 05 жовтня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 05.10.2018 року (а.с.8).

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований з 02.06.2000 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відмоткою в паспорті (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в місті Чернівці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.9).

За своє життя ОСОБА_2 , склала на ім`я ОСОБА_1 заповіт на все майно (рухоме та нерухоме), де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй належало на день смерті та на що вона за законом буде мати право, який 29 серпня 2018 року посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, Половинською О.Б., зареєстрований в реєстрі за №1453 (а.с.10).

Після смерті, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. відкрито спадкову справу №4/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59108694 від 22.01.2020 року (а.с.11).

Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. 29.08.2018 року зареєстровано заповіт після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53115092 від 29.08.2018 року (а.с.20).

Померлій ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу від 21.06.2016 року, та земельна ділянка площею 0,0433 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 що призначена для індивідуального садівництва, на підставі рішення виконкому Чернівецької міської Ради народних депутатів від 20 липня 1999 року №497/15 (а.с.18, 22,23-26).

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 листопада 2019 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час її смерті (а.с.12-15).

На заяву заявника ОСОБА_1 від 01 липня 2020 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Половинська О.Б. листом від 06 липня 2020 року №76/02-14 відмовила ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на спадкове майно (а.с.16).

Встановлені в судовому засіданні обставини справи, підтверджуються наявними в матеріалах цивільної справи письмовими доказами.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 1216 ЦК України, Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст. 1217 ЦК України.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, а тому враховуючи вищевикладене, позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1221 ЦК України визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в

оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-1V передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи наведене вище та беручи до уваги, що відповідач Чернівецька міська рада не заперечують щодо визнання за позивачем право власності на нерухоме майно в порядку спадкування, і дана обставина не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 346, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1221, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.4, 7, 8, 10, 12, 13, 81, 200, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за позивачем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серії НОМЕР_1 виданий 12 січня 1996 року Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області, право власності на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,0433 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу (в порядку вимог ст.352, 354 ЦПК України) до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівців або безпосередньо до апеляційної інстанції протягом 30 - ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: