Справа №428/5388/20
Провадження №2/428/1897/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьк Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яку купив у ОСОБА_2 . У вищезазначеному будинку залишився зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не є членом його сім`ї. Відповідач в зазначеному будинку не проживає та до теперішнього часу не виконав свої зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку, передбачені умовами договору купівлі-продажу житлового будинку. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує його права та інтереси, як власника житла, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач вже не є власником спірного житла, тому втратив право користування ним, у зв`язку з тим, що воно є похідним від права власності.

Просив визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В., та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2020 року №205950510. З копії вищевказаного договору купівлі-продажу квартири від 02.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 купив вказаний житловий будинок у ОСОБА_2 .

Згідно з п. 14 вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_2 зобов`язався знятися з реєстрації місця проживання до 06.04.2020 року.

Відповідно до копії довідки від 02.04.2020 року №327, виданої виконкомом Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 02.04.2020 року зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданого 29.03.2019 року ДУ МВС Росії по м. Санкт-Петербургу і Ленінградській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Російської Федерації та зареєстрований з 06.10.2007 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 перестав бути власником спірного житлового будинку, то, відповідно, він втратив право користування цим будинком. Таким чином, реєстрація відповідача у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

При цьому суд враховує повне визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, слід повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 420,40 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору у сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141-142, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 420,40 грн.

Управлінню державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у сумі 420,40 грн., сплачений згідно з квитанцією №98 від 30.06.2020 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Ж.І. Кордюкова