Дата документу 11.02.2020 Справа № 333/6684/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 333/6684/18 Головуючий у 1 інстанції Кулик В.Б.
Провадження №22ц/807/282/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, КП «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» (КП «ЕЛУАШ»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що між нею та ТОВ «Навчально-виробниче об`єднання «РАДУГА» в особі директора, ОСОБА_4 , було укладено нотаріально завірений договір оренди транспортних засобів від 01 серпня 2017 року з дією на 5 років. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 передала у платне користування ТОВ «Навчально-виробниче об`єднання «РАДУГА» належні їй транспортні засоби, серед яких є транспортний засіб марки MAN TGX26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причеп марки Krone AZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

29 січня 2018 року, приблизно о 23 год. 00 хв. на 297 км. автомобільної дороги Харків-Сімферополь сталася ДТП за участю автомобіля марки MAN TGX 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу марки Krone AZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом в момент ДТП, являється працівником ТОВ «Навчально-виробниче об`єднання «РАДУГА», а саме: водієм транспортного засобу марки MAN TGX26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу марки Krone AZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Останній на вищевказаному автомобілі з причепом приїхав в села Зачепилівка, Харківської області, де завантажив насіння, як в кузов автомобіля, так і в причіп, після чого попрямував в смт. Кушугум. У кузові автомобіля та причепі загалом знаходилось 22860 тон насіння.

Зазначала, що доїхавши до м. Запоріжжя, ОСОБА_3 продовжив свій шлях по автодорозі Харків-Сімферополь. Відчував він себе добре, до ДТП відпочивав і в момент події був бадьорим.

Проїхавши пост поліції, розташований в Комунарському районі, ОСОБА_3 в межах своєї смуги продовжив рух зі швидкістю приблизно 50 км/год., з включеним ближнім світлом фар і протитуманними вогнями. Дорожньої розмітки він не бачив, так як її або не було, або погано була нанесена, тому дотримувався правого боку ближче до узбіччя і орієнтувався по насипу снігу праворуч.

На узбіччі лежав сніг шаром приблизно 30-40 см. Під час руху він побачив дорожній знак «Крутий Узвіз -10%», який був розташований на правому узбіччі по ходу його руху. Більше будь-яких запобіжних та інших знаків не було.

На момент події ОСОБА_3 розумів, що на спуску було лише по одній смузі для руху в кожному напрямку, так як тільки дві смуги були розчищені від снігу.

Інформативно-вказуючі дорожні знаки (рух по смугах) перед спуском були відсутні.

Рухаючись на спуск ближче до правої частини дороги, зі швидкістю приблизно 55-60 км/год., водій побачив як по правій крайній смузі в зустрічному йому напрямку рухається вантажний автомобіль, марку і номер його він не запам`ятав.

Потім, ОСОБА_3 побачив, як мікроавтобус, що рухався позаду зустрічного вантажного автомобіля, виїхав на смугу по якій рухався ОСОБА_3 і почав виконувати маневр обгону. З метою уникнути лобового зіткнення з мікроавтобусом, він почав зміщуватися на праве узбіччя по ходу свого руху, яке було покрито шаром снігу. Як тільки ОСОБА_3 змістився вправо то, його автомобіль почало заносити в сторони, де згодом в стані заносу, він виїхав на ліве по ходу свого руху узбіччя, де сталося перекидання автомобіля і причепа.

Коли ОСОБА_3 виліз з кабіни то зрозумів, що проїжджа частина в місці події має дві смуги для руху в напрямку м. Харкова і одну смугу на спуск в сторону м. Сімферополя, в яку і рухався ОСОБА_3 .

Таким чином, він зрозумів, що на спуск рухався по зустрічній смузі, однак до цього він не міг знати цього, так як його смуга не була розчищена, дорожню розмітку видно не було, і усі інші транспортні засоби рухалися на спуск так само по смузі, по якій він здійснював рух.

В результаті перекидання він отримав незначні тілесні ушкодження з якими був доставлений в лікарню. Проходити судово-медичну експертизу він не бажав та від госпіталізації відмовився.

Крім того, в момент події, опадів не було, сніг, який лежав на смузі по ходу руху в бік м. Сімферополя, був не свіжий, трохи завмерлий, сухий, пухкий.

Через деякий час після ДТП, на місце події приїхало понад 3 снігоприбиральних автомобілів, які почистили смугу по ходу руху в бік м. Сімферополя.

На момент ДТП автомобіль був повністю справним, що підтверджується протоколом перевірки технічного стану № 00116-03176-17 від 10.08.2017 року.

Після ДТП ОСОБА_3 викликав поліцію, розпочав відеозйомку місця ДТП та фотографування складання співробітниками поліції матеріалів адміністративного правопорушення.

30 січня 2018 року, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми, працівниками патрульної поліції в Запорізькій області було проведено обстеження ділянки на 297 км автомобільної дороги Харків-Сімферополь, на підставі чого, відносно відповідальної особи за організацію контролю за технічним станом та утриманням вулично-шляхової мережі на вказаній ділянці дороги, заступника голови районної адміністрації гр. ОСОБА_5 , винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 498415 за ч. 1 ст. 140 КУпАП згідно з вимогами чинного законодавства, що підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вказана постанова набрала законної сили, у судовому порядку скасована не була.

Крім того, 06.02.2018 року ще раз було обстежено ділянку 297 км. дороги Харків-Сімферополь у присутності інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 , де було встановлено, що на ділянці дійсно погана видимість розмітки та відсутній дорожній знак 5.17.2 відповідно до ПДР.

Згідно висновку експерта ОСОБА_7 сума збитку завданої у результаті ДТП автомобілю марки MAN TGX26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 1351060 грн. 00 коп., а причепу марки Krone AZ реєстраційний номер НОМЕР_2 48419,62 грн., що разом складає 1399479,65 грн.

Зазначала, що у відповідачів існує солідарний обов`язок із відшкодування матеріальної шкоди, оскільки виконавцем ремонтних робіт на тротуарах та дорогах м. Запоріжжя є КП «ЕЛУАШ», з яким було укладено відповідну угоду, яка передбачає певні обов`язки, щодо утримання та розчищення автомобільних доріг. У зв`язку з тим, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як замовник послуги, не проконтролювала та не надала відповідні вказівки, щодо приведення дорожнього полотна у належний стан, а КП «ЕЛУАШ» у свою чергу не виконав покладені на нього обов`язки із прибирання снігу, що стало причиною ДТП та спричинення матеріального збитку, позивач просила суд стягнути солідарно з РА ЗМР по Комунарському району, КП «ЕЛУАШ» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1399479,65 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інcтанції виходив з того, що єдиним органом місцевого самоврядування на території м. Запоріжжя, який одночасно є власником вулиць і доріг міста та уповноваженим здійснювати розподіл коштів місцевого бюджету на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг є територіальна громада в особі Запорізької міської ради, саме тому під органом місцевого самоврядування, у віданні якого знаходиться вулично-шляхова мережа, в контексті Закону слід розуміти Запорізьку міську раду, а не інший виконавчий орган ради. Тобто, не має причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю районної адміністрації та настанням події ДТП. Крім того, суд зазначив, що відмова водія від проходження судово-медичної експертизи, якою мало б бути встановлено: в якому стані водій керував транспортним засобом, чи був він у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані, у стані стомлення, а також чи перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу спростовує твердження позивача, що водій відчував себе добре, був бадьорим, відпочившим.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2019 року, та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування доводів скарги позивач зазначає, що не погоджується із висновком суду що саме до відання Запорізької міської ради відноситься вся вулично-шляхова мережа міста. Так, згідно ч.1 ст.16 ЗУ «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. За положеннями ч.2 ст.2 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Районна адміністрація ЗМР по Комунарському району є виконавчим органом Запорізької міської ради, який входить до системи органів місцевого самоврядування м. Запоріжжя, є складовою частиною єдиної системи місцевого самоврядування у місті, підзвітна і підконтрольна міській раді, підпорядкована виконавчому комітету міської ради, міському голові та діє у межах повноважень, визначених Положенням про районну адміністрацію. Згідно Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради районна адміністрація для виконання покладених на неї завдань має, зокрема, такі повноваження: здійснення контролю та догляду за утриманням та капітальним ремонтом об`єктів та споруд благоустрою, малих архітектурних форм, доріг, тротуарів та пішохідних доріжок та надання пропозицій з цих питань. Також, з розпорядження Голови районної адміністрації ЗМР по Комунарському району ОСОБА_8 було призначено відповідального за організацію контролю за технічним станом та утримання вулично-шляхової мережі Комунарського району Подолянця І.В. - заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району. Доказом, на підтвердження того, що районна адміністрація ЗМР по Комунарському району є належним суб`єктом відповідальності свідчить також постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 498415 від 06.02.2018 р., якою було встановлено, що в Комунарському районі м. Запоріжжя на 297 км. а/д Харків-Сімферополь був відсутній дорожній знак 5.17.2, який показував напрямок руху по смугах та на проїзній частині лежав неприбраний сніг, чим було порушено відповідні вимоги ДСТУ та ПДР, у зв`язку з чим ОСОБА_5 скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Вказаною постановою, скаржниця також вважає доведеним той факт, що водій автомобіля не міг бачити дорожню розмітку та дорожні знаки що її визначали, та наявність протиправної поведінки відповідача. А причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками полягає у невиконанні відповідачами своїх прямих обов`язків по утриманню ділянки дороги, що знаходилася у його віданні, що як наслідок призвело до виникнення ДТП, в силу якого позивач вимушений був понести збитки матеріального характеру на суму 1399479,65 грн., що підтверджується відповідними висновками.

04 грудня 2019 року від районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . На їх думку, скарга не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства. Так, в межах наданих повноважень, районною адміністрацією, в особі заступника голови, як посадової особи, яка є відповідальною за організацію контролю за технічним станом та утриманням вулично-шляхової мережі Комунарського району здійснювався такий контроль шляхом проведення обстеження вулично-шляхової мережі на предмет виявлення ділянок, які потребують ремонту дорожнього покриття відновлення/встановлення дорожніх знаків, відновлення дорожньої розмітки (зі складанням відповідних актів) з послідуючим інформуванням Замовника виконані ремонтних робіт та послуг з утримання вулично-шляхової мережі м. Запоріжжя - Департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради для планування та виконання ремонтних робіт. Питання створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях... не відноситься до повноважень районної адміністрації. Щодо постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія АР №498415) відносно заступника голови районної адміністрації Подолянця І.В. зазначають, що відносно ОСОБА_5 було винесено вказану Постанову за ч. 1ст. 140 КУпАП. Тобто, саме за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Диспозиція зазначеної норми не передбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю особи щодо якої винесено Постанову та настанням аварійної ситуації з пошкодженням транспортного засобу Позивача. Окремим складом правопорушення є ч.4 ст. 140 КУпАП - «Порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна». Посадова особа ОСОБА_5 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

16 грудня 2019 року надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від КП «ЕЛУАШ». Зазначають, що в матеріалах справи відсутні будь-які договори, угоди, які передбачають певні обов`язки КП «ЕЛУАШ» щодо утримання та розчищення автомобільних доріг в тому числі по Комунарському району. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району в розумінні не є Замовником, а КП «ЕЛУАШ» не є виконавцем з питань утримання та розчищення автомобільних доріг, а тому застосування ст. 541 ЦК України до спірних правовідносин, у тому числі щодо притягнення КП «ЕЛУАШ» як солідарного співвідповідача є необґрунтованим та безпідставним. Просили залишити рішення Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 29 серпня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

0 лютого 2020 року від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшла зава про відкладення розгляду справи, оскільки її представник не зможе бути присутнім у судовому засіданні у зв`язку з перебуванням у відрядженні за межами міста.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається скаржниця не підтверджені жодними доказами, крім того розгляд справи вже було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах "Рябих проти Росії" (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі "Калашников проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, вбачається з матеріалів справи, що 29 січня 2018 року, приблизно о 23 год. 00 хв. на 297 км. автомобільної дороги Харків-Сімферополь сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки MAN TGX 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу марки Krone AZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією протоколу огляду місця ДТП та схемою (т. 1 а.с. 17-21).

Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки MAN TGX26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу марки Krone AZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Центром 2643 21.07.2017 року, та на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , виданого Центром 2341 27.07.2017 року (т. 1 а.с. 16).

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Навчально-виробниче об`єднання «РАДУГА» в особі директора, ОСОБА_4 , укладено нотаріально завірений договір оренди транспортних засобів від 01 серпня 2017 року з дією на 5 років. У договорі вказано, що ОСОБА_1 (орендодавець), передає у платне користування ТОВ «Навчально-виробниче об`єднання «РАДУГА» в особі директора, ОСОБА_4 (орендар), а він зобов`язується прийняти у користування, транспортні засоби, а саме: спеціалізований вантажний контейнеровоз-С марки MAN, Модель TGX 26.440, випуску 2012 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований Центром 2643, та спеціалізований причеп ПР-контейнеровоз марки KRONE, модель AZ, випуску 2012 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Центром 2341, з правом використання їх в господарській діяльності на території України (т. 1 а.с. 68).

ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом в момент ДТП, являється працівником ТОВ «Навчально-виробниче об`єднання «РАДУГА», а саме: водієм транспортного засобу марки MAN TGX26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепу марки Krone AZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 15).

На момент ДТП автомобіль був повністю справним, що підтверджується Протоколом перевірки технічного стану № 00116-03176-17 від 10.08.2017 року (т. 1 а.с. 22).

Згідно з розпорядженням Голови районної адміністрації по Комунарському району м. Запоріжжя Кузьміна О.С. вбачається, що відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів» керуючись п. 4.2.3, п. 4.2.8 Положення затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 22.06.2011 року № 29 «Про затвердження Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському, Заводському, Комунарському, Дніпровському, Вознесенівському, Хортицькому, Шевченківському району», зі змінами та доповненнями: 1. Призначено відповідального за організацію контролю за технічним станом та утримання вулично-шляхової мережі Комунарського району Подолянця І.В. заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району.

Відповідальною особою за організацією контролю за технічним станом та утриманням вулично-шляхової мережі Комунарського району на час, коли відбулося ДТП, а саме 29.01.2018 року, був заступник голови районної адміністрації Подолянець І.В., згідно з розпорядженням голови районної адміністрації від 01.06.2017 року № 376р. (т. 1 а.с. 23).

30 січня 2018 року, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми, працівниками патрульної поліції в Запорізькій області було проведено обстеження ділянки на 297 км автомобільної дороги Харків-Сімферополь, на підставі чого, відносно відповідальної особи за організацію контролю за технічним станом та утриманням вулично-шляхової мережі на вказаній ділянці дороги, заступника голови районної адміністрації гр. ОСОБА_5 , винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 498415 за ч. 1 ст. 140 КУпАП згідно з вимогами чинного законодавства, що підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

06 лютого 2018 року ще раз було обстежено ділянку 297 км дороги Харків-Сімферополь у присутності інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 , де було встановлено, що на ділянці дійсно погана видимість розмітки та відсутній дорожній знак 5.17.2 відповідно до ПДР.

12 лютого 2018 року судовим експертом Булейком О.А. було зроблено висновок щодо суми збитку завданої у результаті ДТП автомобілю марки MAN TGX26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме у сумі 1351060 грн. (т. 1 а.с. 25-51).

16 лютого 2018 року судовим експертом Булейком О.А. було зроблено висновок щодо суми збитку завданої у результаті ДТП причепу марки Krone AZ реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме у сумі 48419, 62 грн. (т. 1 а.с. 52-67).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів.

Відповідно до статті 16 цього Закону вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів.

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Пунктом 1 частини третьої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (пункт 1 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Пунктом 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

Згідно з вимогами частини другої статті 1172 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Для виникнення в особи обов`язку з відшкодування шкоди відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України, крім наявності загальних умов (наявність шкоди, протиправність поведінки, вина та причинно-наслідковий зв`язок між збитками та протиправною поведінкою), необхідною є наявність спеціальних умов, які визначаються залежно від суб`єктивного складу відповідних відносин, зокрема наявність договору підряду та дія підрядника за завданням замовника.

РА ЗМР по Комунарському району є виконавчим органом Запорізької міської ради, який входить до системи органів місцевого самоврядування м. Запоріжжя та діє в межах повноважень, визначених Положенням «Про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському, Заводському, Комунарському, Дніпровському, Вознесенівському, Хортицькому, Шевченківському району», затвердженим рішенням Запорізької міська ради від 30.08.2017 року № 75.

Результатом організації контролю за технічним станом та утриманням вулично-шляхової мережі Комунарського району є надання своєчасної інформації та пропозицій щодо ремонту доріг, тротуарів та пішохідних доріжок до Департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради (далі по тексту Департамент).

Згідно з рішенням Запорізької міської ради від 21.12.2016 року № 7 «Про затвердження Програми розвитку інфраструктури та комплексного благоустрою м. Запоріжжя на 2017-2019 роки», головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем заходів з благоустрою та розвитку інфраструктури міських доріг (будівництво, реконструкція, капітальний, поточний ремонт доріг та тротуарів, світлофорних об`єктів, установка, поточний ремонт та технічне обслуговування засобів регулювання дорожнього руху, нанесення дорожньої розмітки, поточний ремонт мереж зовнішнього освітлення, догляд за зеленими насадженнями, тощо) визначено департамент інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради (надалі Департамент), який здійснює фактичний розподіл видатків фінансування по адміністративним районам м. Запоріжжя та якому підпорядковані більшість комунальних підприємств міста, що можуть бути задіяні для усунення недоліків на вулицях та дорогах міста.

Замовником виконання ремонтних робіт та послуг з утримання вулично-шляхової мережі м. Запоріжжя є Департамент інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради, виконавцем даних робіт та послуг з утримання вулично-шляхової мережі є КП «ЕЛУАШ».

Саме Департамент укладає договори з підрядними організаціями на надання послуг з утримання, експлуатації та виконання поточних ремонтних робіт на вулично-шляховій мережі міста Запоріжжя, в тому числі по Комунарському району, які зобов`язані забезпечити безпечні умови утримання та експлуатації дорожніх об`єктів.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що єдиним органом місцевого самоврядування на території м. Запоріжжя, який одночасно є власником вулиць і доріг міста та уповноваженим здійснювати розподіл коштів місцевого бюджету на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг є територіальна громада в особі Запорізької міської ради, саме тому під органом місцевого самоврядування, у віданні якого знаходиться вулично-шляхова мережа, в контексті Закону слід розуміти Запорізьку міську раду, а не інший виконавчий орган ради.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково не визначено районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району як особу, відповідальну за заподіяну позивачу шкоду, оскільки автомобільна дорога, на якій сталося ДТП, перебуває в її оперативному управлінні, є неспроможними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року по справі № 335/8271/16-ц (провадження № 61-32626 св 18).

Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що КП «ЕЛУАШ» укладалось з районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району договори щодо утримання та розчищення автомобільних доріг.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №910/7122/17, визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц).

Статтею 33 ЦПК передбачено, що замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, суд може тільки за клопотанням позивача.

За змістом статті 33 ЦПК належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Таким чином, виходячи з аналізу положень частини першої статті 33 ЦПК, слід дійти висновку про те, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на недоведеність позивачем причинного зв`язку між неправомірними діями та заподіяною шкодою.

Так, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія АР №498415) було встановлено, що ОСОБА_5 скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, диспозиція зазначеної норми не передбачає причинно-наслідковго зв`язку між діями/бездіяльністю ОСОБА_5 та настанням аварійної ситуації з пошкодженням транспортного засобу.

Згідно з ч. 4 ст. 140 КУпАП порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження притягнення ОСОБА_5 , або відповідачів до відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Втім, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, на яку посилається скаржниця, як на підтвердження причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданими збитками, не є належним доказом, оскільки з неї вбачається, що в порушення відповідних вимог ДСТУ та ПДР, в Комунарському районі м. Запоріжжя на 297 км. а/д Харків-Сімферополь був відсутній дорожній знак 5.17.2, який показував напрямок руху по смугах та на проїзній частині лежав неприбраний сніг.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження того, що ДТП відбулося у зв`язку з відсутністю дорожнього знаку 5.17.2, та наявністю неприбраного снігу.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки за матеріалами справи не встановлено та не знайшли підтвердження при перегляді справи: наявність, ступінь вини відповідачів у дорожньо-транспортній пригоді 29 січня 2018 року та причинний зв`язок між винними діями відповідачів та спричиненням шкоди майну позивача.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 20 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: