Ухвала

05 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 184/858/19

провадження № 61-13874ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про встановлення опіки над недієздатною фізичною особою та її майном,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною заявою, в якій просив встановити опіку над недієздатною ОСОБА_2 та належним їй майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 (особиста власність); квартирою АДРЕСА_2 (спадкове майно після смерті матері), призначивши його опікуном ОСОБА_2 та належного їй майна.

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області рішенням від 27 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року, в задоволенні заяви відмовив.

18 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки як на підставу скасування судових рішень заявник посилається на пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України, а саме - судами попередніх інстанцій не було залучено до участі у справі в якості третьої особи КЗ «Володимирівський психоневрологічний інтернат» в якому перебуває недієздатна, тобто вирішив питання про права та обов`язки особи без її належного повідомлення та залучення до участі у справі, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення; пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України - суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Також, заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме - судові рішення у справі не відповідають правовій позиції Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, ОСОБА_1 , посилаючись на вищевказану підставу касаційного оскарження та оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення, не зазначає постанову Верховного Суду, в якій викладений правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Крім цього, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення до суду першої інстанції - квітень 2019 року) ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою становила 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначається відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1 921 грн.

Враховуючи наведене, судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить 768,40 грн (1 921 грн х 0,2 х 200 %).

Згідно з актом управління забезпечення автоматизованого документообігу Верховного Суду від 21 вересня 2020 року № 1098 квитанція про сплату судового збору в матеріалах, доданих до касаційної скарги, відсутня.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 768,40 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; код класифікації доходів бюджету -22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055); Символ звітності банку - 207.

У графі «Призначення платежу» обов`язково необхідно вказати: *;101;__________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи); судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний цивільний суд).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев