ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №1522/11270/12

Апеляційне провадження №22-ц/813/6622/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

представник заявника Головін Микола Вікторович,

стягувач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

боржник ОСОБА_1 ,

представник боржника ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Чернявської Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

У грудні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ«Форінт», товариство) звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, боржник ОСОБА_1 , стягувач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк).

В обґрунтування заяви зазначало, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2013 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором частково скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2012 року, відмовлено у позові до ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/15-79/31 від 29 серпня 2008 року в загальній сумі 1 982 538,99 грн.

На підставі вказаного судового рішення Приморським районним судом м. Одеси 26 березня 2015 року було видано виконавчий лист №2-11270/12.

11 квітня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», укладено договір №Б/Н, згідно умов якого банк передав у власність товариству права вимоги, за кредитним договором № 010/15-79/31 від 29 серпня 2008 року та за кредитним договором №010/11-79/547 від 19 листопада 2007 року в обсязі та на умовах, що існуватимуть на дату відступлення права вимоги.

У той же день, 11 квітня 2018 року,сторони уклали договір відступлення прав №Б/Н, за умовами якого банк передав у власність товариству права вимоги за договором поруки № 12/2-0-1/615 від 27 листопада 2009 року та за договором поруки №12/2-0-1/620 від 27 листопада 2009 року (поручитель ОСОБА_1 )

Вважаючи себе правонаступником попереднього кредитора до якого перейшли всі його права та обов`язки у невиконаному зобов`язанні товариство просило задовольнити його заяву.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року заяву задоволено.

Здійснено процесуальне правонаступництво відносно позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Замінено стягувача у виконавчому листі, виданому 26 березня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси у справі № 2-11270/12, з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Ухвала суду мотивована тим, 11 квітня 2018 року між Т «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», укладено договір № Б/Н, згідно умов якого банк передав на користь товариству права вимоги за кредитним договором №010/15-79/31 від 29 серпня 2008 року та за договором поруки до даного кредитного договору, де поручителем є ОСОБА_1 .

З огляду на встановлену заміну кредитора в зобов`язанні по якому ухвалено рішення суду та відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню даного рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заяви ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

При цьому місцевий суд послався на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 листопада 2013 року (справа №6-122 цс13).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі, поданій до суду у квітні 2020 року, ОСОБА_1 просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси скасувати та направити справу на новий розгляд за підсудністю до Суворовського районного суду м.Одеси.

Неправильність судового рішення мотивовано порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено даними її паспорта, яка розташована в Суворовському районі м.Одеси.

Посилаючись на те, що матеріали справи містили відомості про зареєстроване місце її проживання за межами Приморського району м.Одеси, ОСОБА_1 вважала, що відповідно до вимог ст.31 ЦПК України, суд першої інстанції повинен був направити справу до Суворовського районного суду м.Одеси.

Іншою підставою для скасування судового рішення апелянт зазначила те, що повідомлення про відступлення права вимоги вона не отримувала та у матеріалах справи відсутнє підтвердження надіслання їй даного повідомлення.

Підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначила, що про дату, час та місце розгляду справи вона належним чином судом не була повідомлена.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення за безпідставністю її доводів, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Зокрема, представник заявника зазначив, що:

-питання заміни сторони у справі (виконавчому документі) виконавчому провадженні повинно вирішуватися тим же судом, який розглядав справу;

-сам по собі факт не отримання ОСОБА_1 повідомлення про відступлення

права вимоги, яке товариством було їй надіслано рекомендованим листом, не впливає на перехід прав банка до товариства і додаткової згоди боржника на укладення такого договору не потребує.

Учасники судового процесу, за виключенням представника заявника, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Фінансова компанія «Форінт»адвоката Головіна М.В.,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Мотиви, якими керувався апеляційний суд

Встановлено що ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від17 січня 2019 року, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до ч.5ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містяться у ч.1ст.442 ЦПК України.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (ч.3ст. 442 ЦПК України).

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, зміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Приймаючи до уваги положення ст.ст.512,514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту вищевказаних норм права.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Встановивши, що відповідно до договору б/н про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11 квітня 2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», як новий кредитор, набуло прав вимоги до боржників у виконавчому провадженні щодо виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2013 року у цивільній справі Приморського районного суду м.Одеси № 2-11270/12, врахувавши наведені норми права та правовий висновок Верховного Суду України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про здійснення процесуального правонаступництва та заміни банка, як стягувача у виконавчому листі, на заявника

При цьому відповідно до ч.1ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не оспорили у судовому порядку договір б/н про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11 квітня 2018 року, а правомірність укладання вказаного правочину не є предметом розгляду в указаній справі.

Безпідставними є посилання апеляційної скарги про те, заява ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» розглянута з порушенням правил підсудності, оскільки, на підставі правил ст.31 ЦПК України, вона підлягала розгляду за зареєстрованим місцем її проживання в Суворовському районному суді м.Одеси.

Так, норми ЦПК України, в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (ст.442 ЦПК, яка розташована в розділі VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб», до якого включено ст.ст.430-446 ЦПК України).

Відповідно до ч.1ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Оскільки вказаний розділ VI ЦПК України не містить застережень щодо того, що заяви про заміну сторони виконавчого провадження розглядаються за місцем зареєстрованого місця проживання боржника, заява ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» правильно розглянута Приморським районним судом м.Одеси, тобто судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Посилання апеляційної скарги про те, що повідомлення про відступлення права вимоги боржниця не отримувала, що у матеріалах справи відсутнє підтвердження надіслання їй даного повідомлення не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Наявний у справі договір відступлення прав за договорами поруки від 11 квітня 2018 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», за яким відступлені права вимоги, в тому числі за договором поруки з ОСОБА_1 як поручителя, передбачає наступний порядок направлення повідомлення про відступлення права вимоги на користь поручителів - рекомендованим листом та/або ручаються іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст повідомлення. При цьому, відповідне повідомлення вважається відправленим у випадку його відправки на поштову адресу, вказаному у даному договорі.

Правонаступником стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» до матеріалів справи були додані належні докази направлення повідомлення про відступлення на адресу поручителя ОСОБА_1 копія чеку про відправлення, реєстру повідомлень та повідомлення про відступлення права вимоги.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що заявником були дотримані вимоги договору щодо повідомлення поручителя про відступлення банком права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Крім того, у будь-якому випадку факт отримання/не неотримання боржницею повідомлення про відступлення права вимоги не впливає на перехід прав банка до ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» і додаткової згоди ОСОБА_1 на укладення такого договору не потребує.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

Апеляційна скарга ОСОБА_1 про скасування ухвали суду першої інстанції не була обґрунтована підставою, передбаченою п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України; що виходячи із змісту апеляційної скарги розгляд справи за відсутності апелянта, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду було зазначено апелянтом лише в якості підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене, правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з підстав п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України та ухвалення тотожного рішення про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» про заміну стягувача у виконавчому листі не вбачається.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, у силу положень ч.3ст.89 ЦПК України всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: