Провадження № 2/161/2954/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Самсонюк Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17 листопада 2017 року за № 2291, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 листопада 2017 року, індексний номер: 104243875 ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день у квартирі АДРЕСА_1 є зареєстрованим відповідач по справі, ОСОБА_2 . Причому, ОСОБА_2 вже більше одного року без поважних причин за період з 17 листопада 2017 року не проживав й на даний час не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , а також є відсутніми будь-які особисті речі та майно останнього, що, зокрема, підтверджується змістом довідки ОСББ «Наш дім 2015» від 08 липня 2020 року за № 124.

У зв`язку з чим, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання у квартирі АДРЕСА_1 . Судові витрати по справі просив покласти на відповідача.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, проте подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред`явлений позов відповідач не подавав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 листопада 2017 року та згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2017, ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 5-6, 7).

В даній квартирі зареєстрований з 31.08.2002 відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується копією будинкової книги (а. с. 11-14).

Судом встановлено, що договір про порядок користування житловим приміщенням після набуття позивачем права власності на квартиру, між сторонами не укладався.

Позивач не надавав згоду на проживання відповідача в спірній квартирі. Відповідач не є членом сім`ї позивача.

ОСОБА_2 більше двох років в даній квартирі не проживає, добровільно не знявся з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки ОСББ «НАШ ДІМ 2015» від 08.07.2020 № 124 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з 17.11.2017 не проживав і на даний час не проживає (а. с. 10).

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, витрат по утриманню житла не несе.

Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у квартирі позивача більше одного року.

Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивача по даний час, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с.1).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 319, 405 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстрації з адреси: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк