Справа № 234/4212/20
Провадження № 2/234/1968/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.,

секретар судового засідання Малушка С.В.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

справа № 234/4212/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акцінерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги при звільненні.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що з 04.04.2011 року вона працювала у ДП «Донецька залізниця» на посаді мийника-прибиральника рухомого складу 3 розряду в локомотивному депо Дебальцеве-пасажирське.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАт «Українська залізниця», державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до Постанови КМу від 31.10.2018 року №938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця», код ЄДРПОу 40075815.

17.07.2017 року на підставі наказу №4801/ДН-ос від 10.07.2017 року позивачка була звільнена з посади мийника-прибиральника рухомого складу 3 розряду Дебальцевського пасажирського депо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезнь» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» у порядку ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату. При звільненні їй не були виплачені всі суми, які належали до виплат від підприємства у порядку ст.116 КЗпП України, які складаються з депонованої заробітної плати за період з 01 липня 2016 року по 31 жовтня 2016 року у сумі 11470,77 грн., нарахованої та не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, яка складає 6511,49 грн., одноразової грошової допомоги при звільненні у звязку зі скороченням штату, у розмірі 3924,62 грн. та компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 2040,30 грн.

Частину заробітної плати за березень 2017 року вона отримала на руки по платіжній відомості в день звільнення у розмірі 1126 грн., але розмір отриманої нею заробітної плати не відповідає розміру заробітної плати, розмір якої відповідачем відображений в звітах в ПФУ про сплату єдиного соціального внеску. Таким чином, їй за березень 2017 року не виплачена заробітна плата у розмірі 1415,83 грн., без утримання обов`язкових відрахувань. За квітень, травень, червень та липень 2017 року відповідач нарахував заробіну плату у розмірі 5095,66 грн., яка виплачена не була.

Крім того, відповідно до наказу №4801/ДН-ос від 10.07.2017 року, в день звільнення йому належали до виплати компенсація за 15 днів не використаної відпустки та одноразова грошова допомога при звільненні у звязку зі скороченням штату у розмірі одного середньомісячного заробітку. Відповідно до табулеграми за липень 2017 року, одноразова грошова допомога при звільненні в грошовому еківаленті складає 3924,62 грн., а компенсація за невикористовувані дні відпустки 2040,30 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку невикористаних дінв відпустки, за які надається компенсація під час звільнення, яка надана відповідачем, компенсація надається за 14 невикористаних днів відпустки. Відповідно до розрахунку компенсації за 14 невикористаних днів відпустки, розмір компенсації в грошовому еквіваленті складає 2040,30 грн. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року та до розрахунку середньомісячної заробітної плати відповідача, вихідна допомога складає 3924,62 грн.

Позивачка просила суд стягнути з відповідача належні їй виплати від підприємства у порядку ст.116 КЗпП України, а саме:

-депоновану заробітну плату за період з 01 липня 2016 року по 31 жовтня 2016 року, яка після сплати всіх обов`язкових платежів складає 11470,77 грн.;

-нараховану та не виплачену заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року, яка складає 6511,49 грн.;

-грошову допомогу при звільненні у зв`язку зі скороченням штату у розмірі 3924,62 грн.;

-компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 2040,30 грн.

-кошти у розмірі 50 грн., витрачені на отримання доказів по справі.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 06.07.2020 року у відповідача АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» витребувано належним чином завірені копії документів на підтвредження перерахування депонованої заробітної плати ОСОБА_1 за період липень-жовтень 2016 року у розмірі 11470,77 грн. по програмі «Швидка копійка» у ТВБВ 1004/0149 філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк України», а також копію наказу про встановленню простою.

07.08.2020 року через канцелярію суду позивачка надала уточнену позовну заяву, в якій відмовилась від позовної вимоги щодо стягнення депонованої заробітної плати за 2016 рік у розмірі 11470,77 грн. та просила прийняти її відмову від цієї частини позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача депонованої заробітної плати у сумі 11470,77 грн. закрито у зв`язку з відмовою позивачки від цієї частини позовних вимог.

У судовому засіданні 06.07.2020 року позивачка та її представник адвокат Григор`єв О.І. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. У судове засідання 23.09.2020 року позивачка та її представник не з`явилися, представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути цивільну справу у його відсутність, уточнену позовну заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду повідомлення про витребування доказів, в якому просив розгляд справи провести без участі представника відповідача, відзив на позовну заяву представником відповідача не надано.

Вислухав пояснення позивача та її представника, дослідивши надані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивачка ОСОБА_1 з 04.04.2011 року була прийнят на роботу мийником-прибиральником рухомого складу 3 розряду локомотивному депо Дебальцеве-пасажирське ДП «Донецька залізниця» (а.с.11-13).

Відповідно до наказу (розпорядження) в.о. начальника дирекції залізничних переверезь СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Подлузького В.О. №4801/ДН-ОС від 10.07.2017 року, ОСОБА_1 звільнена 17.07.2017 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату (а.с.15).

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що відповідачем було прийнято рішення про виплату компенсації за 15 днів відпустки та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку.

Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до положень ст.ст. 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Згідно розрахунків заробітної плати за березень 2017 року липень 2017 року, проведених ВП ТЧ Дебальцеве СП «ДДЗП» філії «Дон.зал.» ПАТ сума нарахованої заробітної плати (без утримання відповідних податків та зборів) склала: за березень 2017 року - 3015,84 грн.; за квітень 2017 року 2064,43 грн.; за травень 2017 року 2159,50 грн.;за червень 2017 року 651,93 грн., за липень 2017 року 6184,72 грн. (у тому числі вихідна допомога 3924,62 грн., компенсація за невикористану відпустку 2040,30 грн.).

Всього за період березень-липень 2017 року нараховано 14076,42 грн. (у тому числі вихідна допомога 3924,62 грн., компенсація за невикористану відпустку 2040,30 грн. (а.с.22-26).

Також суд приймає до уваги відомості, які містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-7), наданих органом Пенсійного фонду України.

Так, в даних, наданих органом Пенсійного фонду України, зазначено, що сума нарахованої заробітної плати за березень 2017 року становить 3015,84 грн., яка співпадає з наданого позивачем розрахунком заробітної плати за березень 2017 року (а.с.27).

З копії наказу № 236/ДНД від 17.03.2017 року по СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» «Про встановлення простою», наданого представником позивача, вбачається, що з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції було встановлено початок простою. Згідно п. 8 вказаного наказу, оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи (а.с.75).

З наданих позивачкою розрахункових листів вбачається, що у період з березня 2017 року по липень 2017 року позивачці нараховувалась оплата простоїв.

Представником відповідача було надано довідку про доходи позивача, згідно якої останній було нараховано заробітну плату за березень 2017 року в розмірі 1335,80 грн. З копії відомості на виплату грошей вбачається, що позивачці ОСОБА_1 27.07.2017 року було виплачено заробітну плату в розмірі 1062,20 грн., про отримання вказаної суми свідчить підпис позивача. (а.с.53, 54-55).

Таким чином, загальна сума заборгованої заробітної плати з урахуванням виплаченої суми, складає 14076,42 грн. -1335,80 грн. = 12740,62 грн. (сума без утримання передбачених законом податків та зборів). У зазначену суму заборгованості входить також вихідна допомога 3924,62 грн., компенсація за невикористану відпустку 2040,30 грн.

Доводи відповідача про неможливість вивезти первинні документи як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати суд відхиляє, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, тим більше, що відповідачем не надано суду жодних доказів того, що він у будь-який спосіб намагався виправити цю ситуацію.

Наявність роздрукованих розрахункових листів, виданих позивачу, яка використала їх як доказ наявної заборгованості із заробітної плати, свідчить та розцінюється судом як обізнаність підприємства про існуючий обов`язок розрахунку та його невиконання.

Крім того, згідно висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією.

Відповідно до Закону «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постановою № 200, утворено ПАТ «Укрзалізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено ДП «Донецька залізниця».

Відповідно до частини 4 ст. 36 КЗпП України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

За змістом частини 1 ст.104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Отже, АТ «Укрзалізниця» у повному обсязі несе обов`язок оплати праці перед позивачем.

Враховуючи, що судом встановлено факт перебування позивача в трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця», який відповідачем не оспорюється, та при звільненні з підприємства остаточного розрахунку з позивачем проведено не було, заборгованість по заробітній платі (нарахована) за період з березня 2017 року по липень 2017 року становить 12740,62 грн. без утримання передбачених законом податків та зборів, яка підлягає стягненню з відповідача.

Стаття 67 Конституції України покладає обов`язок на кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тобто, при виплаті позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 12740,62 грн., відповідач зобов`язаний утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст.430 ЦПК України у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати суд допускає негайне виконання рішень, але не більше ніж за один місяць, у зв`язку з чим суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць за березень 2017 року у сумі 1680,04 грн. (з врахуванням вже виплаченої суми).

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102 грн.

Таким чином, при зверненні до суду позивачка повинна була сплатити судовий збір в розмір 840,80 грн.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76 -79, 81,141, 259, 263 -265,273, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень - липень 2017 року в загальному розмірі 12740,62 грн (дванадцять тисяч сімсот сорок грн. 62 коп.) з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць - березень 2017 року у розмірі 1680,04 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят грн. 04 коп.) з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщеної особи АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця», , юридична адреса м.Київ, вул.Тверська, буд, 5.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко