УХВАЛА

01.10.2020 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Провадження № 4-с/425/5/20

Справа № 425/2572/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря Чикунової Ю.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за скаргою приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» на дії головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольги Олександрівни, боржник ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернуся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що ним 25.08.2020 року направлено до Рубіжанського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву про примусове виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.07.2020 року та виконавчий лист, виданий 13.08.2020 року Рубіжанським міським судом Луганської області по справі № 425/1288/20, провадження № 2/425/395/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» грошових коштів в сумі 21 667,40 грн. та судового збору в сумі 2 102,00 грн., однак 11.09.2020 року ним отримано повідомлення головного державного виконавця Олефіренко О.О. від 08.09.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 4 та п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у виконавчому листі дати народження боржника-фізичної особи.

У зв`язку з тим, що державний виконавець, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавлений права самостійно отримати таку інформацію, заявник просив суд визнати бездіяльність головного державного виконавця Рубіжанського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О.О. неправомірною, а також визнати неправомірним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Рубіжанського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О.О. від 08.09.2020 року про повернення виконавчого документу у справі № 425/1288/20 стягувачу без прийняття до виконання.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Державний виконавець до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги не визнала та просила на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Боржник до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши скаргу, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 33 рішення у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

У справах «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року (п. 42), «Дубенко проти України» від 11 січня 2005 року (п. 44) ЄСПЛ вказав, що ефективний доступ до суду включає право на своєчасне виконання судового рішення, а виконання судового рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи ст. 6 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року (п. 43), «Савіцький проти України» від 26 липня 2012 року (п. 147) та «Глоба проти України» від 05 липня 2012 року (пп. 26 -27) ЄСПЛ зазначив, що гарантоване ст. 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Також Суд вказав, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтями 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частина 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, 25.08.2020 року представником стягувача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було направлено до Рубіжанського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву про примусове виконання рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.07.2020 року на підставі виконавчого листа, виданого 13.08.2020 року Рубіжанським міським судом Луганської області по справі № 425/1288/20, провадження № 2/425/395/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» грошових коштів в сумі 21 667,40 грн. та судового збору в сумі 2 102,00 грн. (а.с.4-5, 8-9).

08.09.2020 року головним державним виконавцем Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О.О. направлено до ПрАТ «СК «ВУСО» повідомлення від 08.09.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 4 та п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у виконавчому листі дати народження боржника-фізичної особи

(а.с.6-7).

14.09.2020 року до ПрАТ «СК «ВУСО» направило до Рубіжанського міського суду Луганської області скаргу на дії головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О.О. (а.с.1-3, 11).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.09.2020 року скаргу ПрАТ «СК «ВУСО» на дії головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О.О. прийнято до провадження, призначено до розгляду та того ж дня направлено до державного виконавця (а.с.13, 14).

Постановою головного державного виконавця Рубіжанського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Олефіренко О.О. від 23.09.2020 року ВП № 62959157 скасовано повідомлення від 08.09.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та того ж дня відкрито виконавче провадження з виконання з виконавчого листа, виданого 13.08.2020 року Рубіжанським міським судом Луганської області по справі № 425/1288/20, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» грошових коштів в сумі 21 667,40 грн. та судового збору в сумі 2 102,00 грн. (а.с.20, 21).

Відповідно до ст. 16 ЦК загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзацах 1 та 3 п. 1, п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, за змістом ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 27.12.2018 року у справі № 469/1357/16-ц, провадження № 61-32698св18.

На підставі викладеного суд вважає, що у задоволенні клопотання державного виконавця про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України слід відмовити, а скаргу в частині визнання бездіяльності головного державного виконавця Рубіжанського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О.О. неправомірною задовольнити, оскільки на момент звернення стягувача до суду його права були порушені.

Що стосується вимоги заявника про визнання неправомірним та скасування повідомлення головного державного виконавця Рубіжанського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 08.09.2020 року про повернення виконавчого документу у справі № 425/1288/20 стягувачу без прийняття до виконання, суд зазначає , що головним державним виконавцем Рубіжанського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Олефіренко О.О. 23.09.2020 року винесено постанову про скасування вищевказаного повідомлення та того ж дня відкрито виконавче провадження з виконання з виконавчого листа, виданого 13.08.2020 року Рубіжанським міським судом Луганської області по справі № 425/1288/20, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» грошових коштів в сумі 21 667,40 грн. та судового збору в сумі 2 102,00 грн., у зв`язку з чим дана вимога вирішена у позасудовому порядку, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 258-261, 268, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» на дії головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольги Олександрівни, боржник ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольги Олександрівни щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - неправомірною.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу суду складено 06 жовтня 2020 року.

Суддя Є.О. Романовський