Справа № 944/5917/19
Провадження №2/944/900/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.10.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

за участю секретаря судового засідання Юрчишина В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути на її користь суму боргу в розмірі 25950 доларів США та судові витрати в розмірі 6357,75 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 22.12.2016 року у м. Новояворівську Львівської області між нею та відповідачем було укладено договори позики на суму 5750 доларів США та 15000 доларів США. Також 19.03.2018 року у м. Новояворівську Львівської області ними було укладено договір позики на 5200 доларів США. Загальна сума, яку позичила у неї ОСОБА_2 становить 25950 доларів США, що на час звернення до суду з позовом становить 635775,00 грн. Після закінчення терміну, зазначеного в розписках між ними було погоджено термін повернення коштів після пред`явлення вимоги, на що вони як сторони погодилися. Однак, згідно обговореної та погодженої дати в Договорах та окремої домовленості, відповідач після закінчення строку позичені кошти не повернула. Вона неодноразово в 2019 році усно зверталася до ОСОБА_2 з вимогою повернути кошти, 09.04.2019 року нею було подано вимогу про повернення суми позики, однак відповідач проігнорувала такі звернення і станом на 11.11.2019 року жодної суми не повернула. Тому, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 20.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 03.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин своєї неявки не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За наявною в справі розпискою від 22.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5750 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 30.01.2017 року.

Згідно із розпискою від 22.12.2016 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15000 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 30.01.2017 року.

Згідно із розпискою від 30.01.2017 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5200 доларів США, які зобов`язувалася повернути до 19.06.2018 року.

Згідно із вимогою від 09.04.2019 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 щодо виконання умов договору та повернення суми боргу в розмірі 25950 доларів США.

Відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв та ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 та постанові Великої Палати ВС від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Таким чином, встановивши, що у позивача наявні оригінали боргових розписок, а відповідачем не доведено факту повернення боргу позивачу, а також не спростовано тих обставин, що позивач набула права вимоги за борговими розписками, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики у заявленому останньою у позові розмірі.

Відтак, враховуючи відсутність доказів повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач не надала жодних доказів та спростувань, а тому судом приймаються до уваги розрахунки позивача, згідно яких заборгованість становить 25950 доларів США.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 280-285 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25950 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) доларів США боргу.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6357 (шість тисяч триста п`ятдесят сім) грн 75 коп сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду в порядку і строки передбачені ст. ст. 354, 355, п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А. Кондратьєва