ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8104/20 Справа № 216/597/18 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 216/597/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2020 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 03 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Князя Арх ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в травні 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір на виконання ремонтних робіт в приміщенні ВАТ «Терни-Авто».

Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов`язався сплатити за виконання ремонтних робіт та вартість будівельних матеріалів наступні суми: за виконання робіт на сходах пожежного входу 36800 грн., з яких відповідачем було сплачено 8000 грн., за ремонт у приміщенні спальні 17960 грн., за ремонт у дитячій кімнаті 13570,00 грн., за ремонт у приміщенні холу та коридору 29200 грн.

Ремонтні роботи позивачем були виконані та завершені в період з травня по жовтень 2009 року. Після завершення робіт Князь Арх ОСОБА_3 відмовився сплатити позивачу повну суму проведених ремонтних робіт та вартість будівельних матеріалів, посилаючись на відсутність коштів.

01.10.2009 року між позивачем та відповідачем були погоджені остаточні суми заборгованості за проведені ремонтні роботи та вартість будівельних матеріалів, що на думку позивача, підтверджується підписаними власноруч відповідачем розрахунками заборгованості.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням погасити заборгованість, однак отримував відмови відповідача з посиланням на відсутність коштів. 15.01.2018 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про оплату вартості виконання ремонтних робіт та вартості будівельних матеріалів, проте до теперішнього часу вона не задоволена.

У зв`язку з наведеним вище позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за виконані ремонтно-будівельні роботи в сумі 89530 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач по справі не є власником приміщень за адресою АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаного нерухомого майна відповідач є кінцевим бенефіціарним власником ПАТ «Терни-Авто», тобто особою, якій належить приміщення за адресою м. Кривий Ріг, вул. Конституціна, 15.

Зауважує на тому, що розмір заборгованості за договором підтверджується власноруч підписаним відповідачем кошторисом ремонтних робіт та ремонтних матеріалів, розписками про заборгованість, які власноруч підписав відповідач по справі, чим підтвердив наявність заборгованості за виконані ремонтні роботи та будівельні матеріали.

Крім того, посилаючись на те, що підписи в документах, а саме кошторисі ремонту та у погодженій сумі заборгованості, виконані не відповідачем, останній не заявляв в суді першої інстанції клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, чим не довів належними доказами те, що підпис у вказаних документах не його.

Апелянт зауважує на тому, що він не отримував відзив представника відповідача на позовну заяву та в матеріалах справи відсутні докази направлення вказаного відзиву позивачу.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідач та представник відповідача просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на їх думку, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом позивач ОСОБА_1 посилався на те, що в травні 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір на виконання ремонтних робіт в приміщенні ВАТ «Терни-Авто».

В якості доказів проведення позивачем ремонтно-будівельних робіт на четвертому поверсі будівлі ПАТ «Терни-Авто», позивачем надано кошторис ремонту на сходах (пожежний вхід) без зазначення об`єкта, в якому проводились ремонтні роботи, заборгованість за виконання ремонтно-будівельних робіт на 4-му поверсі будівлі ВАТ «Терни-Авто» із позначенням спальня, дитяча, хол та коридор, та вимога про сплату заборгованості за договором (а.с.10-14).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором, оскільки ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначні законом які істотно або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Стаття 837 ЦК України встановлює, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу . Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.

Відповідно до статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Стаття 846 ЦК України встановлює, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду . Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Як вбачаєтеся із матеріалів справи, а саме, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 187820352 від 07.11.2019 року, власником нерухомого майна, а саме: комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , є ВАТ «Терни-Авто», правонаступником якого є ПАТ «Терни-Авто» (а.с.75).

Натомість, позивачем по справі, відповідно до вимог ст.ст. 12,82 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того що між ним та власником комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ПАТ «Терни-Авто», був укладений договір будівельного підряду, обумовлено об`єм робіт, які планувалося виконати та які виконані.

Долучені позивачем до позовної заяви вимога про сплату заборгованості за договором, кошторис ремонту на сходах (пожежний вхід), без зазначена об`єкту, де має проводитися ремонт, заборгованість за виконання ремонтно-будівельних робіт на 4-му поверсі будівлі ВАТ «Терни-Авто» (спальня), заборгованість за виконання ремонтно-будівельних робіт на 4-му поверсі будівлі ВАТ «Терни-Авто» (дитяча) та заборгованість за виконання ремонтно-будівельних робіт на 4-му поверсі будівлі ВАТ «Терни-Авто» (хол та коридор) не можуть слугувати належними та допустими доказами існування між позивачем та відповідачем договірних зобов`язань щодо побутового підряду, оскільки не надано доказів представництва Князем Архом ОСОБА_3 інтересів ПАТ «Терни-Авто» у відносинах щодо ремонтно-будівельних робіт.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки в даному випадку ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач по справі не є власником приміщень за адресою АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаного нерухомого майна відповідач є кінцевим бенефіціарним власником ПАТ «Терни-Авто», тобто особою, якій належить приміщення за адресою АДРЕСА_1 , з огляду на наступне.

Для юридичних осіб бенефіціарним власником є будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, в тому числі через ланцюг контролю/володіння, тобто кінцевим бенефіціарний власник є контролером юридичної особи, а не власником нерухомого майна, яке перебуває у власності юридичної особи та не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, в даному випадку ПАТ «Терни-Авто», в приміщенні якого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд. 15 на четвертому поверсі проводились ремонтні роботи.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості за договором підтверджується власноруч підписаним відповідачем кошторисом ремонтних робіт та ремонтних матеріалів, розписками про заборгованість, які власноруч підписав відповідач по справі, чим підтвердив наявність заборгованості за виконані ремонтні роботи та будівельні матеріали, оскільки позивачем не доведено факту укладення договору підряду з відповідачем по справі, який, відповідно до відповіді на адвокатський запит, наданої головою правління ПАТ «Терни-Авто» Коваленком Ю.В. 12.12.2019 року з моменту створення і до теперішнього часу не працював в ПАТ «Терни-Авто», не займав будь-якої посади, в тому числі і керівних, йому ніколи не видавалося довіреності, грошових коштів, товаро-матеріальних цінностей, зокрема для виконання будівельно-ремонтних робіт в будівлі АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ПАТ «Терни-Авто». При цьому зазначено, що в період 2007-2010 років ОСОБА_1 особисто не виконувалися будівельно-ремонтні роботи в ПАТ «Терни-Авто» а Князь Арх ОСОБА_3 є одним із 56 акціонерів ПАТ «Терни-Авто». Зворотного позивачем по справі не доведено.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що посилаючись на те, що підписи в документах, а саме кошторисі ремонту та у погодженій сумі заборгованості, виконані не відповідачем, останній не заявляв в суді першої інстанції клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, чим не довів належними доказами те, що підпис у вказаних документах не його, оскільки за клопотанням представника відповідача по справі було призначено технічну експертизу наданих позивачем документів, та згідно повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 10.10.2019 року №3/2.1/742 встановлено, що оскільки в розпорядженні експерта відсутні науково-обгрунтовані методики дослідження з визначення абсолютного та відносного віку документів в частинах документів, виконаних пишучими приладами кулькового типу, та виготовлених за допомогою копіювально-розмножувальної техніки струминного та електрофотографічного типів, - це унеможливлює проведення судової експертизи за поставленими на її вирішення запитаннями.

При цьому, будучи обізнаним проти заперечення відповідача проти того, що підпис у кошторисі ремонту та у погодженій сумі заборгованості виконаний не ним, позивач, у силу принципу змагальності сторони, з метою досягнення рішення на свою користь, не скористався своїм правом та не заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що він не отримував відзив представника відповідача на позовну заяву та в матеріалах справи відсутні докази направлення вказаного відзиву позивачу не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки в матеріалах справи міститься доказ направлення позивачу копії відвизу представника відповідача (а.с.37).

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: