ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7426/20 Справа № 214/4345/19 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/4345/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачка: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року, яка постановлена суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Призначено проведення підготовчого засідання у справі в порядку загального провадження на 12 серпня 2019 року на 09 годину 15 хвилин.

12 серпня 2019 року ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , подала до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини.

07 травня 2020 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

07 травня 2020 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до судового розгляду по суті в цей же день.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб, укладений 15.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), який зареєстрований за № 1009 у Жовтневому відділлі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишено таким же.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду про відмову в прийнятті зустрічного позову скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що суд першої інстанції, невірно тлумачить ст. 193 ЦПК України.

На думку відповідачки, висновок суду першої інстанції про те, що об`єднання допускається лише в тому випадку, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, є не вірним.

Зазначає, що їх спільна донька ОСОБА_5 , 26.04.2015 року проживає разом з нею, вона самостійно займається її вихованням та матеріальним забезпеченням.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що хоча обидва позови і виникають з сімейних правовідносин, однак задоволення зустрічного позову не може виключати повністю або частково задоволення первісного позову, а їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки ускладнить та затягне розгляд справи про розірвання шлюбу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Призначено проведення підготовчого засідання у справі в порядку загального провадження на 12 серпня 2019 року на 09 годин 15 хвилин.

12 серпня 2019 року ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , подала до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини.

07 травня 2020 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

В статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом.

За приписами ч. 2 ст. 193 ЦПК України умовами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Як вбачається із ст. 193 ЦПК України, прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень, при цьому, сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Так, суд при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову повинен виходити з того, що наявність підстав, передбачених законом як умови прийняття зустрічного позову, свідчать про наявність певного зв`язку між первісною і зустрічною вимогами. Відсутність такого зв`язку не виправдала б можливість спільного розгляду цих вимог в одному процесі.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Із аналізу первісного позову про розірвання шлюбу та зустрічного позову про визначення місця проживання дитини вбачається, що хоч правовідносини, які виникли між сторонами і регулюються Сімейним Кодексом України, однак можуть бути розглянуті окремо незалежно одна від іншої, оскільки дані позови не є взаємопов`язані і задоволення зустрічного позову жодним чином не впливає на задоволення первісного позову. При цьому спільний розгляд таких позовних вимог є недоцільним, адже при розгляді позову про визначення місця проживання дитини істотно розширюється предмет доказування та може виникнути необхідність залучення нових учасників процесу, що призведе до затягування розгляду справи про розірвання шлюбу.

А відтак, висновки суду першої інстанції про те, що у прийнятті зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом слід відмовити є вірними та такими, що відповідають як нормам матеріального, так і нормам процесуального права.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги, які зводяться до власного тлумачення стороною відповідача доцільності спільного розгляду позовів та не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального чи матеріального права.

Колегія суддів враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга заявника не містить.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі позивача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375,381,382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: