Справа № 541/1019/20
Провадження №2/541/698/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 жовтня 2020 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарях Олешко Н.А., Непокупній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

23.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 01.06.2020 року в підготовчому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини розділено та виділено у самостійні провадження: позовну заяву про стягнення аліментів і позовну заяву про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2007 року. Мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного, різності характерів, уподобань. Вона проживає з іншим чоловіком. В наданий судом строк вони з відповідачем до примирення не прийшли. Наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просить їй залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачкою від якого вони мають спільного сина. В наданий судом строк вони до примирення не прийшли. Причиною розірвання шлюбу вважає наявність у позивачки іншого чоловіка. Вважає, що відсутні підстави для розірвання шлюбу, а тому в задоволені позову просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

В наданий судом сторонам строк , сторони до примирення не прийшли.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на ту обставину, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, в наданий судом строк сторони до примирення не прийшли, позивачка має іншого чоловіка з яким проживає, суд приходить до переконання, що шлюб за таких обставин, не може бути збереженим та підлягає до розірвання.

Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 265, 268 ЦПК України ст.ст. 104; 105; 112 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований у відділі РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №50 від 27 лютого 2007 року між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.

Шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_4 ».

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко