Провадження №2/748/54/20
Єдиний унікальний № 748/2723/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2020 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді: Кухти В.О.,

при секретарях: Висоцькому П.Г., Сидор А.В.,

з участю позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх представника адвоката Селюх А.В., представника відповідача ДП Чернігівський військовий лісгосп адвоката Помаз А.П., співвідповідача ОСОБА_3 , його представника адвоката Сагаль С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору на боці відповідачів: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просять стягнути з відповідача на їх користь по 250000,00 грн моральної шкоди та по 5000,00 грн судових витрат, які пов`язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги мотивують тим, що внаслідок ДТП, яке трапилось 21.12.2018 року, їх матір - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12.08.2019 року винним у ДТП визнано ОСОБА_3 .. Загальний розмір заподіяної моральної шкоди пов`язаний із смертю їх матері у вказаній ДТП, позивачі оцінюють в сумі 500000,00 грн по 250000,00 грн на кожного. Оскільки ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ДП «Чернігівський військовий лісгосп», тому останній повинен відшкодувати завдану шкоду.

Ухвалою судді від 25 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

11.12.2019 року протокольною ухвалою суду, залучено до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Представником відповідача ДП Чернігівський військовий лісгосп адвокатом Помаз А.П. надано суду відзив, в якому зазначає, що не заперечує, що водій ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ДП «Чернігівський військовий лісгосп», однак ДТП, що сталась 21.12.2018 року приблизно о 17 год 10 хв. за участю ОСОБА_3 , було спричинено останнім не під час виконання ним трудових обов`язків, а тому останній є відповідальною особою за завдану шкоду. Також зазначає, що витрати на правничу допомогу є завищеними, оскільки справа не є складною та не потребує значного часу для її вирішення та надання доказів.

Представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Сагаль С.В. надано суду відзив, в якому зазначає, що ОСОБА_3 працював понаднормово, та в той день саме на вимогу роботодавця слідував до місця навантаження-розвантаження лісопродукції. Вважає, що матеріалами службового розслідування не доводиться та обставина, що саме ОСОБА_3 використовував автомобіль в своїх цілях, а саме без дозволу керівництва взяв службовий автомобіль та поїхав з села Дзюбівка з місця стоянки в напрямку м. Ічня до магазину для придбання товарів для власних потреб. Матеріали справи не містять протилежних доказів, тому вважає, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем по справі.

Представником відповідача ДП Чернігівський військовий лісгосп адвокатом Помаз А.П. подано заперечення на відзив представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Сагаль С.В., в якому зазначає, що службове розслідування відповідає дійсним обставинам, робочий час на підприємстві затверджений з 08 години до 17 години. Керівництвом не видавався наказ про роботу за межами робочого (надурочного) часу та ОСОБА_3 відповідно не виплачувалась доплата.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача ДП Чернігівський військовий лісгосп в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини викладені у відзиві та запереченнях.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Допитана у якості свідка ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_3 відшкодував вартість поховання та кредит матері, який довелося погашати. Так, спочатку біля моргу представники лісгоспу передали 40000,00 грн від ОСОБА_3 . Потім у лютому та березні 2019 року, отримала ще від ОСОБА_3 : 30000,00 грн; 35000,00 грн, та 8000,00 грн, у зв`язку з поминками. Її сестра ОСОБА_2 коштів не отримувала. Розписки написала пізніше, бо ОСОБА_3 давав гроші добровільно. На похороні було багато людей, тому всі суми були такі великі. Також отримала біля 7000,00 грн від МТСБУ у рахунок відшкодування лікування.

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що її сестра ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 кошти в розмірі: 40000,00 грн; 35000,00 грн; 30000,00 грн; 8000,00 грн. Ці кошти пішли на похорони, поминальні дні та погашення кредиту. Кошти з МТСБУ сестра отримала на відшкодування витрат на лікування.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що був у відрядженні, працював на ФОП. Займалися заготівлею лісу. ОСОБА_3 також з ними працював, жили у будинку лісгоспу. В той день виїхав ОСОБА_3 перший, а він виїхав за ним на тракторі. В подальшому побачив, що трапилось ДТП за участю ОСОБА_3 .. Вказує на те, що бувало, що ОСОБА_3 працював і до 20 години. Зі слів ОСОБА_3 , останній їхав перекладати ліс.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що працює на посаді лісничого Краснянського військового лісгоспу. В день ДТП перебував у відрядженні в м. Боярка. Автомобіль Камаз який був закріплений за ОСОБА_3 в той день займався вивезенням деревини з лісгоспу. Йому повідомили, що робіт вже не буде, тому о 16 годині він зателефонував майстру ОСОБА_8 та повідомив, що роботи для Камазу вже не має і його експлуатацію необхідно припинити. Згодом біля 18 години йому зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що автомобіль потрапив у ДТП, та зі слів водія останній збив людину і їхав у м. Ічня у магазин. Також повідомив, що автомобіль поставили на стоянку, та дозволу на виїзд автомобіля в магазин він не давав. В той день, завданням ОСОБА_9 було відвезти ліс на проміжний склад. Робочий день на підприємстві з 08 по 17 годину. Відвантаження після 17 години не було. ОСОБА_3 йому казав, що відшкодував 70000,00 грн та 40000,00 грн.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що працює на посаді майстра Краснянського військового лісгоспу. В день ДТП працювали з 08 години. Вивозили продукцію на проміжний склад. Після обіду чекали фуру під загрузку, але йому зателефонував керівник та повідомив, що фури не буде, в зв`язку з чим вони поставили автомобіль, та він провів ОСОБА_3 додому. Згодом останній зателефонував, та повідомив, що збив людину. В подальшому вони зустрілись в м. Ічня. ОСОБА_3 йому сказав, що їхав по цигарки. ДТП відбулось після робочого часу. Після 17 години не працювали.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що в той день біля 16 години приїхав з лісу додому поїсти, а потім поїхав по роботі у службових справах. Повинна була приїхати машина на загрузку, тому ОСОБА_7 сказав що потрібно перекласти ліс, щоб з ранку було легше завантажити. Вважав, що працює водієм, а за документами виявилося, що слюсарем. Проживав у хаті в с. Дзюбівка з працівників лісгопу один. Також у хаті жили три особи від ФОП ОСОБА_10 . Працював із 07 години і до 20 години. Час ДТП був біля 16 години 30 хвилин. Після ДТП зателефонував ОСОБА_7 і попросив гроші, які він передав потерпілій у розмірі 40000,00 грн, які він згодом йому повернув. Потерпіла ОСОБА_1 написала про це розписку. Гроші передавав, щоб допомогти потерпілим. З потерпілою ОСОБА_5 не спілкувався.

Заслухавши сторони, покази свідків та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2019 року по справі № 733/646/20, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 5000,00 грн витрат на правову допомогу /а.с18-19/.

Вироком суду встановлено, що 21 грудня 2018 року приблизно о 17-10 год ОСОБА_3 , керуючи спеціалізованим вантажним автомобілем Камаз-43105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Васильченка в с. Дзюбівка Ічнянського району Чернігівської області в напрямку м. Ічня Чернігівської області. Рухаючись у вказаному вище напрямку о 17-10 год, біля господарства № 8 на вул. Васильченка, ОСОБА_3 у порушення п. 2.3 б, 10.1 ПДР проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи кермо спеціалізованого вантажного автомобіля праворуч допустив розвертання (занос) задньої частини спеціалізованого вантажного автомобіля за умовною годинниковою стрілкою, в результаті чого допустив наїзд лівою боковою частиною спеціалізованого вантажного автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалася в зустрічному зі спеціалізованим вантажним автомобілем напрямку руху, у результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: закрита черепно-мозкова травма, садна лівої половини обличчя, субарахноїдальний крововилив (крововилив під м`яку мозкову оболонку) правої долі мозочка головного мозку, закрита травма органів грудної клітки, множинні двобічні прямі та непрямі переломи ребер, уламкові переломи правої лопатки та лівої ключиці, розрив міжхребцевого диску на рівні 6-7 го шийних хребців, перелом тіла грудини, крововилив в навколо аортальну клітковину грудного відділу аорти з переходом на корінь правої легені, правобічний гемоторакс (кров в плевральній порожнині приблизно 200 мл), лівобічний гемопневмоторакс (кров та повітря в плевральній порожнині (операція: дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау 21.12.2018 р у 19-20 год)), крововилив в навколо ниркову клітковину лівої нирки, розрив суглобової сумки правого ліктьового суглобу, уламковий перелом верхньої третини лівої малогомілкової кістки, синці лівої сідниці та обох нижніх кінцівок, садно лівого стегна, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Ічнянській ЦРЛ.

Факт належності ДП «Чернігівський військовий лісгосп» автомобіля Камаз-43105, реєстраційний № НОМЕР_1 , учасниками судового розгляду не оспорюється. В момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ДП «Чернігівський військовий лісгосп» як власника автомобіля Камаз-43105, реєстраційний № НОМЕР_1 , застрахована не була.

В порядку ст.35, п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України по справі № 56052 щодо вищезазначеного страхового випадку (ДТП 21.12.2018 року), виплатило ОСОБА_1 : 4846,20 грн - за шкоду в результаті ДТП (4598,00 грн - понесені витрати на поховання та 248,20 грн - витрати на лікування ОСОБА_4 по мінімальному розміру п.24.2 /а.с.153-155,156/, 2772,32 грн - витрати на лікування ОСОБА_4 /а.с.161-173/.

Позивачі не заперечують, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 113000,00 грн на поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та виплату її кредиту.

Згідно з частинами першою та другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (стаття 23 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що якщо моральну шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Відповідно до ч.2-4 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 будучи працівником ДП «Чернігівський військовий лісгосп» та займаючи посаду водія автотранспортних засобів (вантажні автомобілі) Краснянського військового лісництва, перебував у відрядження згідно наказу № 368-ОС від 17.12.2018 року в м. Ічня-2, обх.№1 ЛГД№1 для реалізації лісопродукції, терміном на 6 календарних днів з 17.12.2018 року по 22.12.2018 року /а.с.25-29/.

З представлених правил трудового розпорядку для робітників і службовців ДП «Чернігівський військовий лісгосп» /а.с.65-66/, вбачається, що загальний режим роботи встановлений з 08 год. до 17 год., та ІІ зміна з 17 год. до 02 години.

З показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вбачається, що 21.12.2018 року, ОСОБА_3 працював з 08 години, що останній також не заперечував.

Судом встановлено, що в день дорожньо-транспортної пригоди 21.12.2018 року ОСОБА_3 працював з 08 год. до 17 год, тривалість зміни не збільшувалась. Останній займаючи посаду водія та перебуваючи у відрядженні, для виконання своїх посадових обов`язків мав право доступу до автомобіля КАМАЗ-4310, реєстраційний № НОМЕР_1 , який закріплений за ним відповідним наказом /а.с.27,29/, та користувався ключами від нього.

З представлених матеріалів службового розслідування по факту ДТП, яке мало місце 21.12.2018 року в м. Ічня /а.с.52-58/, вбачається, що за результатами цього розслідування було встановлено, що водій автотранспортного засобу КАМАЗ-4310, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 використовував службовий автомобіль в своїх цілях, а саме без дозволу керівництва взяв службовий автомобіль та поїхав з села Дзюбівка місця стоянки в напрямку м. Ічня до магазину для придбання товарів для власних потреб. Також було встановлено, що водій ОСОБА_3 самовільно взяв службовий автомобіль в неробочий час після 17 годині без згоди на те керівництва. При проведенні цього службового розслідування, сам ОСОБА_3 у своїй пояснювальній 26.12.2018 написав, що взяв службовий автомобіль після закінчення робочого дня, щоб з`їздити в магазин.

Таким чином, показання дані ОСОБА_3 при допиті як свідка та показання свідка ОСОБА_6 стосовно того, що ОСОБА_3 виконувава робоче завдання під час ДТП, суд визнає недостовірними.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, кожна сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивач та відповідач). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює докази належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Відповідачем ОСОБА_3 не надано належних доказів, які підтверджували б той факт, що 21.12.2018 року о 17 год. 10 хв. він керуючи транспортним засобом марки «КАМАЗ-4310», реєстраційний № НОМЕР_1 , слідував до місця навантаження-розвантаження лісопродукції на вимогу роботодавця в робочий час.

Зважаючи на те, що з боку ДП «Чернігівський військовий лісгосп» відсутня недбалість при забезпеченні схоронності належного їй автомобіля, ОСОБА_3 неправомірно - у неробочий час, самовільно і не у зв`язку з виконанням трудових обов`язків водія Краснянського військового лісництва, заволодів належним цьому підприємству транспортним засобом марки КАМАЗ-4310, реєстраційний № НОМЕР_1 , після чого, керуючи даним автомобілем, скоїв вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, тому суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 відповідно до ч.3 ст. 1187 ЦК України зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду на загальних підставах.

При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди судом враховується характер правопорушення, глибина душевних та фізичних страждань потерпілих. Виходячи з викладеного та обставин справи, з ОСОБА_3 на користь позивачів слід стягнути моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн, по 75000,00 грн кожному..

Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, то з ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1500,00 грн, як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, ч.2 ст.1167, ч.3 ст. 1187 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РОНКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп (, місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, смт. Гончарівське, вул. Лісова, 1), ОСОБА_3 (РОНКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору на боці відповідачів: Моторне (транспортне) страхове бюро України (, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський Бульвар, 8, а/с№272,) про відшкодування моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1500,00 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 21.09.2020 року.

Суддя В.О.Кухта