Справа № 214/9435/19
2/214/413/20
22 вересня 2020 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Ковтун Н.Г.,
при секретарі Фартушної Є.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Територіальний сервісний центр 4845 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справи в Миколаївській області, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі продажу та свідоцтва, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, витребування майна, -
Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року провадженні по справі було відкрито та призначено до підготовчого судового засідання.
За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду № 105 від 21.04.2020 року та протоколу матеріали справи передано судді Ковтун Н.Г. ( а.с. 40-41).
Ухвалою суду від 14 липня 2020 року уточнена позовна заява була прийнята до розгляду.
Ухвалою суду від 31 липня 2020 року підготовче судове засідання було закрито та справа була призначена до судового розгляду.
Представник позивача адвокат Вязанкіна Н.П. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до судового засідання не з`явився.
Представник третьої особи Територіального сервісного центру № 4845 надали до суду пояснення.
Третя особа ОСОБА_3 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Враховуючи те, що відповідач та треті особи, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки(п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року зазначено, що «… заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.»

За даних обставин, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, уникнення зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності відповідача та інших осіб за наданими доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.

Судом встановлено, що у власності ОСОБА_1 заходився автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3956, колір чорний, який належав їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) серії НОМЕР_4 , виданим 17.08.2015 року підрозділом МВС ДАІ 1202.

На підставі договору купівлі-продажу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016, належний ОСОБА_1 автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3956, колір чорний був проданий ОСОБА_2 (а.с. 22), та в подальшому в територіальному сервісному центрі № 4845 в м. Новий Буг Миколаївської області, була проведена перереєстрація транспортного засобу «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , об`єм реєстраційний номер НОМЕР_5 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00261/01/4845/2016 на ОСОБА_2 (а.с. 22, 21).

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002225 від 03.12.2018 року, встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про те, що 05.04.2016 року в денний час невідома особа, знаходячись біля будинку 125 по вул. Набережна в садовому товаристві «Вишенька» в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, заволоділа автомобілем «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 (а.с. 19).

З висновку експерта № 29/1.1/1835 від 22.11.2018 встановлено, що «Підпис розташований в графі: «Підписи: Продавець» договору купівлі-продажу транспортного засобу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підписи, розташовані в технічних зображеннях 1,2,3,10,11-ї сторінок паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 та картки платника, виконані не ОСОБА_1 а іншою особою (а.с. 23-31).

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

За змістом п.8 наведеного Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, договір купівлі продажу транспортного засобу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016 і став підставою для перереєстрація транспортного засобу «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , об`єм реєстраційний номер НОМЕР_5 , на ОСОБА_2 .

Однак, враховуючи, що власник автомобіля ОСОБА_1 не надавала згоди на продаж належного їй автомобіля, підпис у договорі купівлі продажу не ставила, що також встановлено з висновку експерта, тому суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу № 00261/01/4845/2016 укладений 05.04.2016 ОСОБА_4 із ОСОБА_2 , на продаж належного ОСОБА_4 на праві власності транспортного засобу: автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , об`єм реєстраційний номер НОМЕР_5 , належить визнати недійсним.

Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право позивача як неволодіючого власника на витребування спірного майна у вододіючого невласника визначено нормами матеріального права, зокрема ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже витребування майна від добросовісного набувача можливо при наявності таких умов, як вибуття майна від власника або особи, якій він передав майно, не з їх волі; набуття майна володільцем з незаконних підстав, зокрема, придбане в особи, яка не мала права на його відчуження; фактичне знаходження майна у володінні відповідача. У таких випадках витребування майна може мати місце незалежно від добросовісності набувача.

У пункті 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі (п.26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав»).

Захист порушених прав власника майна, що було неодноразово відчужене, здійснюється шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього володільця (добросовісного набувача) цього майна з підстав, передбачених ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 397, ст.ст. 398, 400 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Встановлено, що між власником ОСОБА_4 та володільцем майна ОСОБА_2 не існує жодних юридичних відносин.

Згідно реєстраційної картки ТЗ, спірний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016 та видано державний номерний знак НОМЕР_7 свідоцтво реєстрації серії НОМЕР_8 від 05.04.2016 р. (а.с. 16).

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що останнім володільцем (користувачем) спірного автомобіля є ОСОБА_2 , тому він є належним відповідачем (співвідповідачем) за віндикаційними вимогами.

Суд зауважує, що у випадках вчинення декількох правочинів щодо майна, яке вибуло з володіння власника, незаконність набуття майна останнім володільцем, як правило, обґрунтовується незаконністю передачі права на майно першим власником, тобто першого правочину у цьому ланцюгу. З питань належних способів захисту прав власника при укладенні декількох правочинів щодо спірного майна судова практика є неоднаковою. Проте суд вважає більш прийнятною позицію, за якою якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то захист прав власника здійснюється шляхом визнання недійсним першого правочину (учасником якого був позивач або від імені якого його укладено) та витребування майна у останнього набувача. Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 12.02.2014 року (справа №6-165цс13). Необхідність оцінки чинності першого правочину (визнання його недійсним) для належного висновку про незаконність володіння майном останнім набувачем також випливає з презумпції правомірності набуття права власності за ч.2 ст. 328 ЦК України, за якою право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом на підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем та 3 особою, встановлено, що ОСОБА_4 як позивач не мала наміру відчужувати належний їй спірний транспортний засіб. Оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу ОСОБА_4 , був фактично укладений без волевиявлення власника, визнано судом недійсними, у зв`язку із чим право позивача підлягає захисту шляхом витребування спірного рухомого майна із чужого володіння ОСОБА_2 як останнього власника.

Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації прав власності ОСОБА_2 на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , об`єм реєстраційний номер НОМЕР_5 , визнання недійсним Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.04.2016 року та визнання за ОСОБА_4 права власності на спірний автомобіль, суд вважає, сам факт визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та витребування від покупця одержаного за недійсним правочином майна свідчить про повернення до первісного власника (позивача) усіх встановлених законом повноважень власника (володіння, користування, розпорядження майном), що виключає необхідність окремого скасування державної реєстрації прав власності, визнання недійсним Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та визнання за позивачем права власності на автомобіль у судовому порядку.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд виходить з того, що позивачем заявлено одночасно 3 немайнові взаємопов`язані вимоги, та 1 майнову, за які сплачено судовий збір в сумі 5415, 20 грн. При цьому судом частково задоволено немайнові вимоги та відмовлено в майновій вимозі. З огляду на це суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на користь позивача 1536, 80 гривень судового збору (а.с.3,4).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Територіальний сервісний центр 4845 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справи в Миколаївській області, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі продажу та свідоцтва, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, витребування майна задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі продажу № 00261/01/4845/2016 від 05.04.2016 року транспортного засобу автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3956, колір чорний, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на автомобіль «TOYOTA FJ CRUISER», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3956, колір чорний та передати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ) як законному власникові.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору (а.с.3,4).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284 ЦПК відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України має право оскаржити заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду і протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4

Треті особи: Територіальний сервісний центр 4845 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справи в Миколаївській області, адреса: 55600, м. Новий Буг, вул.. Свободи, буд. 1.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Н.Г. Ковтун

.