Справа № 191/1377/19
Провадження № 2/191/310/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

при секретарі - Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , представник ОСОБА_5 , про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю №1 ДП 017588 від 06 травня 2001 року вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,490 га, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, з кадастровим номером :01:002:0350. Навесні 2016 року позивач помітила, що її земельну ділянку хтось без її відома переорав. Від жителів села вона дізналася, що це зробив відповідач по справі - фізична особа - підприємець ОСОБА_4 . Коли позивач звернулася до відповідача, то почула, що начебто між ними укладений договір оренди земельної ділянки. Зазначає, що її підпис в договорі оренди земельної ділянки підроблений і жодного договору вона не підписувала, про що свідчить висновок експерта №28/1.1/660 від 12 жовтня 2018 року. Позивач звернулася до органів поліції і за даним фактом було розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0001027 від 16 червня 2016 року, в межах якого був зроблений і вказаний висновок експерта. Позивач просить суд визнати недійсним вищезазначений договір оренди земельної ділянки від 01 листопада 2010 року, зобов`язати відповідача повернути позивачу належну їй земельну ділянку.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що позивачем не надано жодного доказу того, що остання зверталася до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим невідомо чи взагалі існує кримінальне провадження і на якій стадії воно перебуває. Посилання позивача на те, що про існування оспорюваного договору оренди земельної ділянки вона дізналася лише у 2016 році не відповідає дійсності, оскільки згідно посвідченої секретарем Новоолександрівської сільської ради довіреності, позивач надала повноваження ОСОБА_6 на здійснення заходів по реєстрації вказаної земельної ділянки. На підставі заяви ОСОБА_6 було зареєстровано право оренди земельної ділянки. Після реєстрації ОСОБА_6 повідомила позивача про це і надала копії документів. Також вважає, що позивач про укладення договору оренди земельної ділянки знала ще у 2013 році, у зв`язку з чим вона пропустила строк позовної давності для оспорювання вказаного договору. Враховуючи вищевикладені обставини просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. Також зазначили, що посилання відповідача на наявність виданої позивачем на ім`я ОСОБА_6 довіреності не свідчить про надання позивачем права на укладення договору оренди земельної ділянки.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, і просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. Також зазначив, що позивач є його рідною тіткою і вона особисто підписала договір оренди земельної ділянки і знала про його існування. Він неодноразово сплачував їй орендну плату, однак доказів цьому не зберігав.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те, що справді позивач ОСОБА_1 складала довіреність на оформлення земельної ділянки. Однак не пам`ятає які саме повноваження були за довіреністю.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі ОСОБА_4 є її зятем. Вона надавала допомогу зятю щодо оформлення документації на земельні ділянки, які він орендував. Позивач ОСОБА_1 дійсно склала довіреність на оформлення земельної ділянки. При складанні довіреності свідок присутньою не була. Також вона заповнювала бланк договору оренди земельної ділянки, однак під час його підписання сторонами також не була присутньою.

Під час судового розгляду справи судом були оглянуті письмові докази по справі.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Факт належності позивачу земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,490 га, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №017588.

Згідно наданої суду копії договору оренди земельної ділянки, 01 листопада 2010 року між сторонами було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області і належить на праві власності позивачеві. Договір було укладено строк на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 4100,00 грн. щорічно, орендна плата повинна сплачуватися не пізніше 01 грудня поточного року.

Позивач оспорює дійсність вищезазначеного договору, посилаючись на те, що вона такого договору не підписувала і взагалі не знала про те, що належна їй земельна ділянка використовувалася відповідачем.

Факт не підписання договору оренди земельної ділянки позивачем підтверджується копією висновку судової почеркознавчої експертизи №28/1.1/660 від 12 жовтня 2018 року, згідно якого підпис від імені ОСОБА_1 в договорі оренди земельної ділянки від 01.11.2010 року, площею 6,490 га, кадастровий номер :01:003:0550, у графі «підпис» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку позивачем доведений факт не підписання нею оспорюваного договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У ч.2 ст.207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У ст.16 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що укладення договору оренди земельної ділянки здійснюється зі згоди орендодавця.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати свє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, судом встановлено, що у даному випадку договір оренди земельної ділянки позивач не підписувала, у зв`язку з чим вказаний договір повинен бути визнаний недійсним і земельна ділянка повинна бути повернута її власнику, тобто позивачу ОСОБА_1 .

Посилання представника відповідача щодо недоведеності позивачем факту її звернення до органів поліції з заявою про злочин і наявності певного кримінального провадження є необґрунтованими, оскільки з самого висновку експерта №28/1.1/660 від 12 жовтня 2018 року вбачається, що він був зроблений на виконання постанови слідчого СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про призначення почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження №0001027 від 16 червня 2016 року, що свідчить про наявність вказаного кримінального провадження.

Необґрунтованими суд вважає і посилання представника відповідача на посвідчену секретарем Новоолександрівської сільської ради довіреність, якою позивач надала повноваження Герасименко Людмилі Василівні на здійснення заходів по реєстрації вказаної земельної ділянки.

Так, зі змісту вказаної довіреності, складеної 21 червня 2013 року, вбачається, що вона надавалася саме з метою реєстрації на ім`я позивача права власності і обтяження на належну позивачеві земельну ділянку і вказана довіреність не містить жодних посилань і вказівок з приводу оспорюваного договору оренди земельної ділянки.

Допитані у судовому засіданні свідки також достовірно не змогли підтвердити для чого саме видавалася вказана довіреність і яким чином вона пов`язана з оспорюваним договором оренди земельної ділянки.

Посилання представника відповідача на пропущення позивачем строку позовної давності суд також вважає необґрунтованими.

Так, виходячи зі змісту ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначає позивач, про наявність начебто укладеного між нею і ОСОБА_4 договору оренди земельної ділянки їй стало відомо навесні 2016 року і навесні 2019 року вона звернулася з позовом до суду, тобто в межах строку позовної давності, а посилання представника відповідача на те, що позивач про укладення договору оренди земельної ділянки знала ще у 2013 році є недоведеними.

Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16, 203, 207, 215, 257, 261, 267, 387 ЦК України,ст.16 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.11, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , представник ОСОБА_5 , про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним задовольнити у повному обсязі.

Визнати договір оренди земельної ділянки, площею 6,490 га, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: :01:002:0350, укладений 01 листопада 2010 року між ОСОБА_1 і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 недійсним.

Зобов`язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 в користування земельну ділянку, площею 6,490 га, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: :01:002:0350.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , судові витрати по справі в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його повного складення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлене у повному обсязі 07 вересня 2020 року.

Суддя: Ю. В. Гречко