Справа № 645/5807/20
Провадження № 2-з/645/85/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судового засідання Волкова А.Р.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсними паспорта громадянина України та заяви про прийняття спадщини,-

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса, зазначена у позові: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, м. Харків, вул. Бібліка, 57,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 та просить суд: 1) визнати недійсним паспорт громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) визнати недійсною заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про прийняття спадщини, зареєстровану в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 968 Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, спадкова справа № 19П/2020.

Провадження у справі відкрито 13.10.2020 року.

Разом із позовом ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення доказів. Позивач просить суд: 1) в порядку, передбаченому Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України № 240 від 10.11.1994 року, витребувати у компетентного органу Російської Федерації відомості про реєстрацію шлюбу і зміну прізвища ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ОСОБА_4 (регіон Москва, Московська область); 2) витребувати в Четвертій Харківській міській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи № 65331978 (№ 19П/2020).

В обґрунтування заяви зазначено, що 10 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 65331978 (№19П/2020) внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно з заповітом, підписаним спадкодавцем в 2014 році, заявник є єдиним спадкоємцем. У ліпні 2020 року державному нотаріусу подана заява про прийняття спадщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зі слів нотаріуса, з урахування свого віку (61 рік) має право на обов`язкову частину у спадщині. При поданні заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_3 наданий паспорт громадянина України, з відміткою про прописку за адресою АДРЕСА_2 . Втім, як відомо заявнику, ОСОБА_3 є також громадянкою Російської Федерації і з 2004 року не проживає в України, а проживає в Російській Федерації, де майже 10 років тому, в зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 , та відповідно змінила паспорт громадянки Російської Федерації. При цьому змінювати паспорт громадянина України у зв`язку із зміною прізвища ОСОБА_3 , як того вимагає законодавство України, не захотіла. Таким чином, в зв`язку з тим, що паспорт ОСОБА_3 не був своєчасно замінений на новий, у зв`язку із зміною прізвища на ОСОБА_6 , у нотаріуса не має підстав приймати заяву про прийняття спадщини у особи за недійсним паспортом. У зв`язку з тим, що заявник не має документального підтвердження відомостей про зміну прізвища ОСОБА_3 , 14 липня 2020 року він з листом звернувся до нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори з інформацією про зміну прізвища спадкоємцем ОСОБА_3 , та з проханням направити запит про витребування відповідної інформації з компетентних органів Російської Федерації. Усно державний нотаріус повідомив заявникові, що такі питання мають вирішуватись судом. На його звернення до адвоката в Російській Федерації про витребування відомостей про зміну прізвища ОСОБА_3 , останній повідомив, що такі відомості надаються лише на запит державних органів. В зв`язку з тим, що відомості про зміну прізвища ОСОБА_3 на ОСОБА_6 можуть вплинути на дійсність паспорту громадянина України, і відповідно на дійсність заяви останньої про прийняття спадщини, позивач просить суд витребувати відповідні відомості у компетентного органу Російської Федерації.

Розглянувши заяву про забезпечення доказів суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно ст. 14 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України № 240 від 10.11.1994 року, Договірні Сторони зобов`язуються пересилати один одному на прохання без перекладу і безкоштовно свідчення про реєстрації актів цивільного стану, документи про освіту, трудовий стаж і інші документи, що стосуються особистих або майнових прав і інтересів громадян запитуваної Договірної Сторони й інших осіб, що проживають на її території.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що вони не містять відомостей про те, що відповідач ОСОБА_2 перетинала державний кордон України, в зв`язку із чим клопотання позивача про забезпечення доказів в частині витребування у компетентного органу Російської Федерації відомостей про реєстрацію шлюбу і зміну прізвища ОСОБА_3 на даний час ґрунтується на припущеннях, у зв`язку з чим не може слугувати підставою для задоволення клопотання позивача про надання відповідного судового доручення.

Щодо клопотання про витребування в Четвертій Харківській міській державній нотаріальній конторі копії спадкової справи № 65331978 (№ 19П/2020), суд виходить з наступного.

Згідно положень ст.8 Закону України «Про нотаріат» до нотаріальної таємниці відносяться, зокрема, сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таким чином, суд вважає, що клопотання про витребування доказів у нотаріуса підлягає задоволенню, оскільки при розгляді судом справ про спадкування істину у справі можливо встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 91, 260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів задовольнити частково.

Витребувати у Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (61055, м.Харків, вул. Бібліка, 57) належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (номер у нотаріуса 19П/2020).

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Витребувані відомості необхідно надати безпосередньо до суду протягом 10-ти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити, що відповідно до ст.84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені законодавством.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя: