Справа № 645/3596/20
Провадження № 2/645/1565/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря Рало Я.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики в загальному у розмірі 1 014 076,00 грн. та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 14.04.2011 року він з відповідачем купили по Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 ,у зв`язку із чим відповідач позичив половину від суми її вартості, а саме 20826,00 грн. Вказані гроші були передані відповідачу, про що свідчить боргова розписка. Відповідач зобов`язувався повернути передані кошти до 01.01.2018 року. В серпні 2014 року відповідач звернувся із проханням до позивача позичити його 38400,00 грн. для придбання квартири. 15.08.2014 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в борг 384000,00 грн., що підтверджується борговою розпискою. Відповідач зобов`язувався повернути борг у строк до 01.01.2019 року. 09.04.2015 року позивач та відповідач придбали по Ѕ земельної ділянки ,наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Для придбання вищевказаного нерухомого майна позивачем надано в борг відповідачу кошти в розмірі 314805,44 грн., про що свідчить боргова розписка. Відповідач зобов`язувався повернути позичені кошти до 01.01.2019 року. Крім того, 09.04.2015 року ОСОБА_2 було позичено у ОСОБА_1 кошти в розмірі 28944,56 грн. для придбання земельної ділянки для ведення садівництва. 11.02.2016 року відповідачем були позичені кошти для придбання Ѕ автомобіля у розмірі 265500,00 грн, які зобов`язувався повернути у строк до 01.01.2019 року. В загальному розмірі сума заборгованості за вище переліченими борговими розписками склала 1 014 076,00 грн., які ОСОБА_2 повинен був повернути до 01.01.2019 року. Однак зазначені обов`язки відповідач не виконав та у визначений договорами строк кошти не повернув, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.07.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутністю.

Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При цьому, відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори позики на загальну суму 1 014 076,00 грн. з яких: 14.04.2015 року у розмірі 20826,00 грн. зі строком повернення 01.01.2018 року; 15.08.2014 року у розмірі 38400,00 грн. зі строком повернення 01.01.2019 року; 09.04.2015 року у розмірі 314805,44 грн. та 28344,56 грн. зі строком повернення 01.01.2019 року; 25.03.2016 року у розмірі 265500,00 грн. зі строком повернення 01.01.2019 року.

Вищевикладене підтверджується оригіналами боргових розписок, долучених до матеріалів справи.

Всупереч встановленим строкам виконання обов`язку з повернення коштів, відповідачем станом на подання позову до суду коштів не повернуто.

Вищевикладені обставини також визнаються ОСОБА_2 у повному обсязі, про що свідчить відповідна заява, яка міститься в матеріалах справи.

У відповідності до чю1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд перевіряє чи визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, суд прийняв заяву відповідача про визнання позову, встановив, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає що необхідно ухвалити рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 197, 200, 206, 265-268 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 1 014076 (один мільйон чотирнадцять тисяч сімдесят шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10 140 (десять тисяч сто сорок) гривень 77 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 05.10.2020 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя: