Справа № 522/7763/13-ц
Провадження № 6/522/600/20
УХВАЛА

21 вересня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.

при секретарі Соболевій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ПРЕДСТАВНИКА ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за договором кредиту № 0 від 22.12.2006 року у розмірі 73665,99 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.03.2013 року складає 588 812,23 гривень.

08.07.2020 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок відсутній повністю у зв`язку із добровільним виконанням ним рішення суду

В судове засідання сторони не з`явились, про час слухання справи повідомлялись належним чином, причин не явку суду не повідомили.

Представник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, але у поданій заяві просив про розгляд справи у його відсутності.

Представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує та визнає факт відсутності заборгованості.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягають виконанню виконавчі листи видані на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/7763/13-ц від «22» листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованості за кредитним договором № 0 від 22.12.2019 року у сумі 73665,99 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.03.2013 року складає 588812, 23 гривень такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вказана заборгованість стягувалась на виконання кредитного договору № 0 від 22.12.2019 року.

У той же виконання вказаного кредитного договору забезпечувалось іпотекою нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копію договору іпотеки від 22.12.2006 року.

Судом з`ясовано, що 08 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень в порядку передбаченому ст. ст. 36, 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 05.10.2016 року, що була чинна на момент виникнення відповідних правовідносин) Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Стаття 38 Закону України «Про іпотеку» передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки у тому разі, якщо воно безпосередньо передбачено у рішенні суду або договорі про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі).

Відповідно до пункт 4.2 іпотечного договору 22.12.2006 року звернення стягнення здійснюється на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Пункт 5.1 даного договору передбачає право Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки буд-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Уклавши договір купівлі продажу предмету іпотеки Кредитор завершив позасудове врегулювання спору є завершеним.

Відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Від так, зобов`язання за кредитним договором № 0 від 22.12.2019 року є припиненим його належним виконанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 432 ЦПК України, передбачено, що суд який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у своїй заяві підтверджує факт відсутності заборгованості ОСОБА_1 та не заперечує проти задоволення її заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, є належним чином обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ч. ч. 1, 6 ст.259,260,261,262,264,265,352,353,432 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчі листи видані на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/7763/13-ц від «22» листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованості за кредитним договором № 0 від 22.12.2019 року у сумі 73665,99 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20.03.2013 року складає 588812, 23 гривень такими, що не підлягають виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя