ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/1567/19
Провадження № 22-ц/4820/958/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю прокурора, представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Дідек М.Б., у справі за позовом Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади до ОСОБА_1 про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію прав на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року керівник Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Полонської міської об`єднаної територіальної громади звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про держану реєстрацію прав №31020296 від 03.04.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0162 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування 03.04.2019 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку. Однак вказане рішення міською радою фактично не приймалося, оскільки рішенням Полонської міської ради №6 від 20.04.2018 року розгляд заяви відповідача щодо надання йому у власність цієї земельної ділянки було відкладено до вирішення питання встановлення меж санітарно-захисної зони водозабору. За письмовим повідомленням Виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ від 23.04.2019 року міською радою не приймалося рішень щодо передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

Оскільки державна реєстрація права власності на земельну ділянку за відповідачем відбулася на підставі недостовірних документів, тому позивач просив позов задовольнити, державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку скасувати.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13.02.2020 року позов задоволено. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав №31020296 від 03.04.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0162, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування. Судові витрати в розмірі 1921 грн. компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення Полонського районного суду від 13.02.2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в порушення вимог ст. 274 ЦПК України суд першої інстанції провів розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, хоча справа підлягала розгляду в загальному порядку в судовому засіданні з викликом учасників справи.

Звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в даному випадку є необґрунтованим, прокурор не навів підстав, передбачених Конституцією України, ЦПК України, Законом України «Про прокуратуру», які б надавали йому повноваження на звернення до суду з метою захисту інтересів органу місцевого самоврядування. Не враховано судом також і практики ЄСПЛ щодо участі прокурора в суді на боці однієї зі сторін.

На думку апелянта, є необґрунтованим також і висновок суду щодо підроблення витягу з рішення органу місцевого самоврядування, Полонської міської ради від 20.04.2018 року «Про надання у користування, передачу у власність земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень сесій міської ради» за підписом секретаря ради Сосун Л., оскільки такий факт належним чином не встановлений, кримінальне провадження по цьому факту не закінчено. В той же час він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення посадовою особою виконавчого комітету Полонської ОТГ, а саме, подання неправдивого повідомлення про вчинення ним злочину.

Судом також не обґрунтовано висновку щодо відсутності у нього права на спірну земельну ділянку, враховуючи, що в справі відсутні дані щодо незаконності витягу з рішення 48-ї сесії 1 скликання №6 від 20.04.2018 року Полонської міської ради.

У відзивах на апеляційну скаргу прокурор та представник Полонської міської ради ОТГ вказали на законність оскаржуваного судового рішення, навели відповідні мотиви, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 03.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора Сахнівецької сільської ради Старокостянтинівського району із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0162, надавши в якості підстави для державної реєстрації оригінал витягу з рішення 48-ї сесії 1 скликання №6 від 20.04.2018 року «Про надання у користування, передачу у власність земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень сесій міської ради», в якій міститься підпис від імені секретаря ради Сосун Л. та скріплений гербовою печаткою Полонської міської ради.

Відповідно до п. 3 вказаного рішення ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 га, кадастровий номер :014:006:0162.

Державним реєстратором Сахнівецької сільської ради Старокостянтинівського району Секретою М.М. 04.04.2019 року прийнято рішення №46302269 про державну реєстрацію прав та 03.04.2019 року вчинено запис у реєстрі №31020296 про право власності на земельну ділянку на підставі рішення органу місцевого самоврядування рішення №6 від 20.04.2018 року Полонської міської ОТГ.

Задовольняючи позовні вимоги суд обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не набув права власності на спірну земельну ділянку, оскільки Полонською міською радою ОТГ не приймалося рішення про передачу у власність цієї ділянки, а відповідач при зверненні до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на землю надав недостовірні дані.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116, ст. 118, ст. 122 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на земельну ділянку виникає з моменту його державної реєстрації.

Пунктами 9, 10 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї, а державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно з приписами ст. 83 ЗК України земельна ділянка з кадастровим номером :014:006:0162 є власністю територіальної громади м. Полонного.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок суду щодо відсутності у ОСОБА_1 права на спірну земельну ділянку ґрунтується на доказах в справі, які були досліджені судом з дотриманням вимог процесуального закону.

Так, зі змісту письмової заяви про вчинення злочину, поданої до Полонського відділу Шепетівської місцевої прокуратури Полонською міською радою ОТГ 23.04.2019 року, №1163, вбачається, що жодних рішень про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :014:006:0162, площею 2 га міською радою не приймалося. В той же час п. 3 рішення №6 Полонської міської ради від 20.04.2018 року «Про надання у користування, передачу у власність земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень сесій міської ради» заяву ОСОБА_1 щодо передачі йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 2 га було перенесено на розгляд наступної сесії у зв`язку з необхідністю вирішення питання встановлення меж санітарно-захисної зони водозабору.

В той же час в липні 2018 року ОСОБА_1 було подано позов до суду про визнання за ним права власності на цю ж саму спірну земельну ділянку з кадастровим номером :014:006:0162. Рішенням Полонського районного суду від 11.12.2018 року, яке в цій частині набрало законної сили, в задоволенні позову було відмовлено. При цьому сам факт звернення ОСОБА_1 в суд із вищезазначеним позовом вказує на відсутність у нього права власності на спірну земельну ділянку, яку він, як зараз стверджує в суді, набув на підставі оспорюваного рішення міської ради в квітні 2018 року. Тобто, у разі отримання ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення Полонської міської ради від 20.04.2018 року, у нього не було правових підстав для звернення до суду з позовною заявою щодо визнання права власності на цю ж саму земельну ділянку 16.07.2018 року.

В справі також містяться завірені копії з витягів рішень Полонської міської ради ОТГ №6 від 20.04.2018 року, №7 від 07.09.2018 року, №13 від 15.03.2019 року, зі змісту яких вбачається, що звернення ОСОБА_1 щодо передачі йому у власність спірної земельної ділянки та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :014:006:0162 було перенесено (відкладено) і по суті не вирішувалося.

Відповідно до заяви від 20.12.2018 року на ім`я голови Полонської міської ради ОТГ Сарнацький С.О. просив надати дозвіл на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, розташованої по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :014:006:0162.

За таких обставин висновок суду щодо відсутності правових підстав для державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 на підставі рішення Полонської міської ради №6 від 20.04.2018 року слід визнати обґрунтованим.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права в частині розгляду справи за правилами спрощеного провадження також є необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною 3 статті 274 ЦПК України передбачено обставини, які підлягають врахуванню судом при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В четвертій частині статті 274 ЦПК України міститься перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Полонського районного суду від 15.11.2019 року було відкрито провадження у даній справі та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

При цьому судом було враховано вимоги процесуального закону, зокрема, ч. 3 ст. 274 ЦПК України та обґрунтовано прийнято рішення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що, в свою чергу не призвело до обмеження процесуальних прав відповідача ОСОБА_1 в суді першої інстанції та звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду.

Необґрунтованим є також посилання апелянта на недоведеність у суді першої інстанції прокурором підстав для представництва держави у даному спорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі

№1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання, тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 3 ч. 5 ст. 56 ЦПК).

У подібних спірних правовідносинах 26.06.2019 року Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок відповідно до якого наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший, другий і третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15.12.2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України, чинної з 15.12.2017 року.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. (п. 67-70 постанови Великої Палата Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц, провадження № 14-104 цс 19).

Як правильно встановлено судом першої інстанції в даній справі прокурором в позовній заяві наведено правові підстави та фактичні обставини справи, які вказують на правомірність представництва ним інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування.

Зокрема, 30.08.2019 року заступником керівника місцевої прокуратури на адресу голови Полонської міської ради ОТГ було надіслано листа щодо встановлення можливих підстав для звернення прокурора до суду з метою захисту інтересів держави у зв`язку з незаконним заволодінням ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою (а.с. 41). Згідно з повідомленням виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ від 02.09.2019 року на ім`я заступника керівника місцевої прокуратури, жодних заходів щодо скасування реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :014:006:0162 у судовому порядку не вживалися і вживатися не плануються (а.с. 42). 13.09.2019 року заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури в письмовому повідомленні на адресу голови Полонської міської ради ОТГ вказав про намір здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі Полонської міської ради ОТГ шляхом пред`явлення позову до ОСОБА_1 про скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію прав на спірну земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладене слід дійти висновку, що відповідачем не спростовано доводів позивача, не наведено та не підтверджено доказами обставин того, що позивач діяв не в інтересах держави та без відповідних повноважень.

Не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на його законність також й інші доводи апеляційної скарги.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2020 року

залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2020 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко