Справа № 442/2274/20 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/1626/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: ОСОБА_1 , її представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2020 року у справі за заявою дочірнього підприємства «Комунальник» комунального підприємства «Комбінат міського господарства» про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

15 квітня 2020 року, до пред`явлення позову, дочірнє підприємство (далі - ДП) «Комунальник» комунального підприємства (далі - КП) «Комбінат міського господарства» звернулось до суду із заявою, в якій просило вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та будь-яким іншим особам блокувати під`їзну дорогу до Дрогобицького полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища) біля с.Брониця, чинити будь-які перешкоди у проїзді транспортних засобів та доступі працівників ДП «Комунальник» КП «Комбінат міського господарства» на територію Дрогобицького полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища) в районі с.Брониця Дрогобицького району, а також вчиняти будь-які перешкоди, в тому числі з використанням транспортних засобів, щодо експлуатації Дрогобицького полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища) біля с.Брониця.

Необхідність вжиття заходів забезпечення в такий спосіб заявник обґрунтовував тим, що вказані незаконні дії відповідачів та інших осіб порушують права та інтереси підприємства, так як унеможливлюють забезпечення кваліфікованого, якісного, гарантованого обслуговування та експлуатації, дотримання санітарного стану території міського сміттєзвалища твердих побутових відходів для виконання договору на утримання міського сміттєзвалища (полігону) в районі с.Брониця від 20.03.2020 року, укладеного між департаментом міського господарства Дрогобицької міської ради та ДП «Комунальник» КП «Комбінат міського господарства», чим щоденно наносять значні фінансові збитки підприємству, з позовом про відшкодування яких підприємство має намір звернутись до суду у встановлений процесуальним законом строк.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та будь-яким іншим мешканцям с.Брониця Дрогобицького району блокувати під`їзну дорогу до Дрогобицького полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища) біля с.Брониця, чинити будь-які перешкоди у проїзді транспортних засобів та доступі працівників ДП «Комунальник» КП «Комбінат міського господарства» на територію Дрогобицького полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища) в районі с.Брониця Дрогобицького району, а також вчиняти будь-які перешкоди, в тому числі з використанням транспортних засобів, щодо експлуатації Дрогобицького полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища) біля с.Брониця Дрогобицького району.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 - особа, якої стосуються вжиті судом заходи забезпечення позову, просить її скасувати з підстав порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у забезпеченні позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що термін експлуатації полігону, на якому знаходиться Броницьке сміттєзвалище, закінчився у 2008 році, однак, на це сміттєзвалище продовжували вивозити сміття і його площа вичерпала свій ресурс, а тому під сміттєзвалище захопили земельні паї сільськогосподарського призначення, які належать мешканцям с.Брониця.

Вказує, що судовими рішеннями в адміністративних справах було підтверджено незаконність дій Дрогобицької міської ради щодо експлуатації полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища), яке знаходиться в с.Брониця, зобов`язано департамент міського господарства Дрогобицької міської ради вирішити питання щодо рекультивації полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалище), що знаходиться в с.Брониця. Вказано, що будь-яке «відвантаження сміття» неможливе, можлива і обов`язкова лише рекультивація сміттєзвалища, яка не включає в себе вивіз сміття. Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що дії власника та балансоутримувача полігону твердих побутових відходів - департаменту міського господарства, а відповідно, і позивача у даній справі, якому лише передані функції по експлуатації полігону в с.Брониця, є протиправними і незаконними. Звертає увагу, що судами підтверджено чинність рішення Броницької сільської ради від 14.02.2018 року №234 «Про заборону приймання твердих побутових відходів на Дрогобицький міський полігон твердих побутових відходів на території Броницької сільської ради».

Також зазначає, що мешканцями с.Брониця проводилось мирне зібрання, про яке заздалегідь було сповіщено органи місцевої влади.

Крім того, апелянт наголошує, що застосована судом заборона «будь-яким особам» стосується невизначеного кола осіб, а тому через відсутність ідентифікації інших осіб в цій частині ухвала суду взагалі не підлягає до виконання, оскільки втрачає ознаки виконавчого документа (відсутність боржника у виконавчих діях).

Також вважає, що застосовані заходи забезпечення є неспівмірними з вимогами про відшкодування збитків.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, від ДП «Комунальник» КП «Комбінат міського господарства» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю їхнього представника - адвоката Рісної Ю.Б. в іншій справі, однак, колегія суддів відмовила у задоволенні цього клопотання, визнавши причини неявки сторони заявника в судове засідання неповажними, інших клопотань до суду не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п. 4, 10) роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що предметом позову в даній справі є відшкодування збитків, настання яких заявник пов`язує із неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором, тому виконання можливого рішення суду про задоволення цього позову жодним чином не буде забезпечено заходами забезпечення у виді заборони вчиняти дії, про вжиття яких просить заявник, відтак, підстав для висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся позивач, немає.

Більше того, вжиття названих заходів забезпечення буде порушувати вимоги частини десятої статті 150 ЦПК України про недопустимість вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, оскільки причиною неможливості виконання зобов`язань за договором та, відповідно, підставою для відшкодування завданих збитків заявник називає саме наявність у вказаних в заяві діяннях осіб ознак протиправності, тому, задовольняючи таку заяву, суд, без вирішення спору по суті, вже дає оцінку правомірності таких діянь, що в силу вимог названої вище норми ЦПК України, є недопустимим при вирішенні питання забезпечення позову.

Також, необхідно зазначити, що право на мирне зібрання гарантується Конституцією України, відтак, у разі вчинення особами діянь, які містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, винні особи несуть передбачену законом відповідальність, а відтак, суд в процесі вирішення питання забезпечення позову у цивільній справі не повинен давати оцінку правомірності дій осіб під час масових зібрань.

Таким чином, визначених процесуальним законом і наведених вище підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, немає, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ДП «Комунальник» КП «Комбінат міського господарства» про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2020 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви дочірнього підприємства «Комунальник» комунального підприємства «Комбінат міського господарства» про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви, шляхом заборони ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та будь-яким іншим особам блокувати під`їзну дорогу до Дрогобицького полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища) біля с.Брониця, чинити будь-які перешкоди у проїзді транспортних засобів та доступі працівників дочірнього підприємства «Комунальник» комунального підприємства «Комбінат міського господарства» на територію Дрогобицького полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища) в районі с.Брониця Дрогобицького району, а також вчиняти будь-які перешкоди, в тому числі з використанням транспортних засобів, щодо експлуатації Дрогобицького полігону твердих побутових відходів (сміттєзвалища) біля с.Брониця, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 вересня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.