РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Медведєвої Я.А.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Кузнецова А.І.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Волік О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2018 року позовна заява залишена без руху для усунення недоліків позову.

01.08.2018 року до суду подана уточнена позовна заява ОСОБА_1 .

Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 08.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що вона є бабусею по відношенні до онуки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є її син - ОСОБА_4 . Шлюб між ОСОБА_2 та її сином розірвано 21.01.2015 року. Після розірвання шлюбу колишнє подружжя не мало спору з приводу місця проживання дітей і батьки вирішили, що діти залишаються проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , і мали можливість бачитись із родичами зі сторони батька у будь-який момент без обмеження часу. В подальшому відносини погіршилися, і це стало причиною неможливості спілкування з онуками, так як відповідач ОСОБА_2 , уникаючи спілкування з колишнім чоловіком ОСОБА_4 , заборонила спілкуватися з дітьми усім родичам з боку батька. Завдяки тому, що онук ОСОБА_5 добровільно вирішив проживати з батьком, вона має можливість вільно з ним спілкуватись, допомагати йому, передавати свій життєвий досвід, однак спілкуватися з онучкою ОСОБА_6 не має жодної можливості, і це є підставою для звернення з даним позовом до суду.

В позові просить: - зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з онучкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом визначення способу участі у спілкуванні та вихованні з дитиною наступним шляхом: - особисті побачення кожний вівторок, після навчання, без присутності матері, бабуся забирає доньку із навчального закладу і повертає її додому не пізніше 21.00 год.без обмеження місця прогулянок та місця перебування, бабуся забезпечує підготовку до навчання онучки; - кожні перші вихідні місяця бабуся в п`ятницю забирає онучку із навчального закладу до 20.00 неділі з ночівлею за місцем проживання бабусі, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздок на відпочинок, екскурсії та ін. Бабуся відводить дитину у освітні заклади, розвиваючі гуртки, які відвідує дитина; забирати онучку із навчального закладу у дні побачення з батьком; - у разі зміни звичного місця перебування ОСОБА_3 (не за основним місцем проживання/навчання/зміни розташування навчального закладу чи відвідування нового навчального закладу) за 2 дні до зустрічі з онучкою, ОСОБА_2 повинно бути надано точну інформацію щодо фактичного місця навчання/проживання/перебування дитини.

10.12.2018 року до суду надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 77-78).

28.01.2019 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач ОСОБА_1 не цікавилась життям онучки, і вона, як мати дитини не чинила перешкоди у спілкуванні бабусі та ОСОБА_6 . Також, стверджує, що вона не заперечую, щоб дитина познайомилась із родичами з боку батька, проте ці знайомства повинні проходити виходячи із інтересів дитини в присутності матері у громадських місцях. Стосовно звернення до Київського ВП ГУНП в Харківській обл. 25.07.2018 пояснює, що в цей час знаходилася з дитиною на відпочинку в Турецькій республіці, про що було відомо батьку дитини, сину позивачки ОСОБА_4 , він давав на це нотаріальну згоду, таким чином нею не чиняться перешкоди у спілкуванні дочки ОСОБА_6 з бабусею, тому в задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2019 року закрито підготовче судове засідання, вирішені всі клопотання сторін, в тому числі і про виклик свідків, призначено судовий розгляд по суті позовних вимог.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснювала, що не має можливості спілкуватись з онукою, оскільки відповідачка - мати дитини перешкоджає їй у цьому.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що перешкод у спілкуванні бабусі і онуки не чинили, сама позивачка не виявляє бажання спілкуватись, а позов викликаний неприязними стосунками між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, надавши висновок з питань, які підлягають вирішенню.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року та 21.01.2015 року.

Від шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком яких є ОСОБА_4 , а мати ОСОБА_2 . (а.с. 8-9).

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що дитина - малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з матір*ю, відповідачкою по справі. Батько дитини - ОСОБА_4 мешкає окремо.

Згідно наданого до суду свідоцтва про народження (а.с. 35) позивачка ОСОБА_1 є матір*ю ОСОБА_4 , тобто по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 є бабусею.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 просить усунути їй перешкоди у спілкуванні з онукою та встановити порядок участі у вихованні та спілкування з ОСОБА_8 .

Згідно зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

При цьому, згідно зі ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння.

Під час вирішення спору щодо участі як батьків, так і інших родичів у вихованні дитини береться до уваги ставлення цих осіб до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159, 263 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, або інших родичів, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

При розгляді справи суд також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.

При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»).

Під час розгляду справи до суду наданий висновок Департаменту служб у справах дітей щодо доцільності встановлення порядку участі бабусі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні онуки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом визначення часу зустрічей бабусі з дитиною: перша, третя субота місяця з 10-00 год. до 12-00 год., друга, четверта неділя місяця з 16-00 год. до 19-00 год., щосереди з 17-00 год. до 19-00 год., у присутності матері дитини - ОСОБА_2 .

Згідно ч.ч.5,6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні встановлено, що спілкування позивача з дитиною, тобто бабусі і онуки не буде перешкоджати нормальному розвитку дитини.

Суд вважає, що між родичами з боку батька, тобто бабусею ОСОБА_1 і онукою ОСОБА_6 повинно бути спілкування та повноцінний зв*язок. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з усіма родичами служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю як батьків, так і всіх родичів, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Висловлена позиція відповідача в судовому засіданні і у відзиву в цілому не суперечить доводам позивача щодо можливості спілкування бабусі з онукою.

З поведінки сторін під час судового розгляду та пояснень позивача по справі, вбачається, що між батьками дівчинки виникають конфліктні відносини, син відповідача ОСОБА_2 - неповнолітній ОСОБА_9 мешкає разом з батьком ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_10 проживає разом з матір`ю, позивачем ОСОБА_2 , баба по материнській лінії ОСОБА_11 , допитана в судовому засіданні в якості свідка, приймає участь у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_6 .

Показаннями свідка, що був допитані протягом розгляду справи ОСОБА_4 - батька ОСОБА_3 встановлено, що позивач ОСОБА_2 в телефонних розмовах іноді погоджується щодо побачень його та бабусі з дочкою ОСОБА_6 , однак коли настає час побачень не надає можливості їм зустрітися, посилаючись на різні приводи, щодо зайнятості дитини або без пояснень.

Отже, суд вважає, що безпосередня участь бабусі у вихованні онуки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Доказів та обґрунтувань на спростування зазначеного до суду під час усього розгляду справи надано не було.

При цьому, суд зазначає, що з поведінки сторін під час судового розгляду та пояснень, наданих суду вбачається, що між батьками дівчинки склалися неприязнені відносини, при цьому розглядається в суді багато справ, в тому числі і щодо участі батьків у вихованні дітей, визначення місця проживання дітей, однак дані обставини не повинні впливати на нормальний розвиток дитини та її спілкування з усіма родичами, як з боку матері, так і батька.

Таким чином, оскільки родичі, в тому числі бабуся має бажання приймати участь у вихованні та спілкуванні з онукою, але виникли суперечності щодо врегулювання питання з приводу побачень, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків та інших родичів, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позов в частині участі у спілкуванні з дитиною слід задовольнити частково, погодившись з висновком органу опіки та піклування щодо способу участі бабусі у вихованні онуки.

Доводи відповідача щодо відсутності перешкоджань у спілкуванні бабусі з онукою є необгрунтованими, оскільки пред*явлення позову з даного питання, всі обставини неприязнених стосунків між колишніми подружжя та відносинами колишньої свекрові та невістки, дослідженими доказами щодо звернень позивача до відповідача з питання побачень, свідчать про обгрнутовані підстави для звернення до суду з даним позовом.

Судом при вирішенні позову також були допитані свідки, як з боку позивача, так і з боку відповідача, які підтвердили обставини позовних вимог і заперечень щодо позову, судом надана оцінка всіх показань свідків, і суд зазначає, що доказів на спростування висновків суду не надано.

Погоджуючись з висновком органу опіки та піклування щодо способу участі бабусі у вихованні онуки, який наданий до суду, суд зазначає, що доводи відповідача про те, що питання участі бабусі у спілкуванні з онукою у день надання висновку не розглядався, є безпідставним та необгрунтованим, і нічим не підтвердженим.

Також, не надані до суду і докази на підтвердження того, що у дні та години, визначені органом опіки та піклування дитина - ОСОБА_10 , 2012 р.н. зайнята у навчальному закладі, або інших кружках .

Також, не надані до суду і докази з боку позивача про те, що дитина - 2012 р.н. за своїм психічним та психологічним станом може спілкуватись з бабусею без присутності матері, а враховуючі стосунки, які сталися між сторонами суд вважає це неможливим, і приймає до уваги, перш за все, інтереси дитини, вік дівчинки, стан її здоров*я та обставини розлучення між батьками.

Судом роз*яснюється сторонам, що питання щодо зміни способу участі або зміни дат участі може бути вирішено додатково за наявності для цього обґрунтованих підстав.

З приводу вимог позивача щодо виїзду на відпочинок, екскурсій, ночівлі за місцем проживання бабусі суд також вважає необґрунтованим та зазначає, що ці вимоги є неконкретними і необґрунтованими, без вказівки конкретних дат, місць відпочинків, екскурсій а тому суд відмволяє у їх задоволенні, враховуючи вік дитини та необґрунтованість даних вимог, за висновками органу опіки та піклування.

За таких обставин та враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги в частині встановлення способу участі бабусі у спілкуванні та вихованні онуки шляхом визначення часу зустрічей ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_6 : перша, третя субота місяця з 10-00 год. до 12-00 год., друга, четверта неділя місяця з 16-00 год. до 19-00 год., щосереди з 17-00 год. до 19-00 год., у присутності матері дитини - ОСОБА_2 , визначаючи, що це відповідає, перш за все інтересам дитини та визначено у висновку органу опіки та піклування, а в задоволенні інших позовних вимог - суд відмовляє за недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально судові витрати по оплаті судового збору та витрат на професійну допомогу пропорційно від задоволеної частини.

Керуючись ст. ст.3, 5, 76 - 81, 83, 141, 258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Встановити спосіб участі бабусі, ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні онуки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом визначення часу зустрічей бабусі з дитиною: перша, третя субота місяця з 10-00 год. до 12-00 год., друга, четверта неділя місяця з 16-00 год. до 19-00 год., щосереди з 17-00 год. до 19-00 год., у присутності матері дитини - ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати пропорційно від задоволеної частини по оплаті судового збору 234,93 грн., по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: