Справа № 307/2434/17
Провадження № 2/307/82/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді : Чопик В.В.

при секретарі : Олексій Я.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право власності на спадщину за законом та реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право власності на спадщину за законом та реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що їх батьками з ОСОБА_2 , були ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Її батьком ОСОБА_3 на неї був оформлений заповіт 11.07.1988 року, яким заповідав їй все своє майно, що належало йому на день смерті. Окрім цього, відповідно до заповіту її матері ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори від 14.09.2012 р. і зареєстрованого в реєстрі за №4-1630, вона оформила правовстановлюючі документи на право власності на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки батько ОСОБА_3 був важко хворим, що підтверджується тим, що при приїзді з Вінницької області, де він проживав, у листопаді 2011 року на Закарпаття, на похорон свого сина (їх брата) ОСОБА_5 , то при приїзді на похорон він її вже навіть не пізнавав. Також незадовго до смерті батька, вона розмовляла з ним по телефону, в ході розмови батько повідомив її, що ОСОБА_2 неодноразово просила його оформити на неї якусь частку на спадщину, але він їй відмовив. Тобто заповіт посвідчений Андріїв Е.Л. приватним нотаріусом Жмеринського нотаріального округу Вінницької обл.., зареєстрований в реєстрі за №809 від 26.12.2013 р., нібито від імені батька в користь її сестри - не відповідає дійсності. Вона тривалий час доглядала за матір`ю, бо вона потребувала стороннього догляду та добре знає її особистий письмовий підпис. З високою вірогідністю припускає, що у заповіті від 26.12.2013 р. текстовий запис вчинений ручкою, нібито від імені батька, фактично вчинена не ним, а матір`ю. Вона переконана в тому, що батько, будучи тяжко хворим, не міг усвідомлювати про дійсність вчиненого, від його імені правочину. Вважає, що у спадковій справі буде відсутня довідка від лікаря про його фізичний та психічний стан здоров`я.

Тому просить суд визнати недійсним: заповіт посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського нотаріального округу Вінницької обл. Андріїв Е.Л., зареєстрований в реєстрі за №809 від 26.12.2013 р.; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.07.2015 р., зареєстроване в реєстрі за № 3-851, видане ОСОБА_6 державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори; Реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ОСОБА_2 на жиловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 частці за записом про право власності.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, а надіслала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

В судовому засіданні встановлено, що батьки сторін померли, а саме: батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_3 оформив заповіт 11.07.1988 року, яким заповідав позивачці все своє майно, що належало йому на день смерті.

Відповідно до заповіту матері позивачки ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори від 14.09.2012 р. і зареєстрованого в реєстрі за №4-1630, остання оформила правовстановлюючі документи на право власності на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту посвідченого Андріїв Е.Л.-приватним нотаріусом Жмеринського нотаріального округу Вінницької обл., зареєстрованого в реєстрі за №809 від 26.12.2013 р., ОСОБА_3 заповів належну йому Ѕ частину житлового будинку та земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_3 , своїй дочці ОСОБА_7 антонівні- відповідачці.

Згідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Ч.3 ст.1254 ЦК України, передбачено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Твердження позивача та його представника проте, що оскаржуваний заповіт є недійсним., оскільки у період його складання заповідач не усвідомлювала значення своїх дій та не підписував його в судовому засіданні належними доказами не підтверджено.

Так, ухвалою суду від 09.10.2019 у даній справі було призначено почеркознавчу експертизу. На вирішення експерту поставлено наступні питань: «Чи виконаний підпис в Заповіті від 26.12.2013 року ( графа підпис) заповідачам ОСОБА_3 ? Чи виконаний підпис в Заповіті від 26.12.2013 року « текст заповіту прочитано мною ОСОБА_8 та умови відповідають дійсним моїм намірам» заповідачем ОСОБА_3 ?

Згідно висновку № 1172 від 30.06.2020 року, підпис у графі «Підпис» у заповіті від 26.12.2013 р. за реєстровим номером № 809, виконаний ОСОБА_3 Рукописні записи «текст заповіту прочитано мною ОСОБА_8 та умови відповідают дійсним моім намірам» у заповіті від 26.12.2013 р. за реєстровим номером № 809, виконані ОСОБА_3 .

Інших доказів, які б стверджували, що оскаржуваний заповіт є недійсним суду не надано, а тому суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання не дійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від за заповітом від 01.07.2015 р., зареєстроване в реєстрі за № 3-851, видане ОСОБА_6 державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори та Реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ОСОБА_2 на жиловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 частці за записом про право власності, суд вважає, що і в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, оскільки ці позовні вимоги є похідними від позовних про визнання недійсним заповіту в задоволенні яких відмовлено.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 256,261,267 , ст.1247, 1248, ч.1 ст1257 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним: заповіт посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського нотаріального округу Вінницької обл. Андріїв Е.Л., зареєстрований в реєстрі за №809 від 26.12.2013 р.; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.07.2015 р., зареєстроване в реєстрі за № 3-851, видане ОСОБА_6 державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори; Реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ОСОБА_2 на жиловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 частці за записом про право власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено 02.10.2020 р.

Суддя Тячівського

районного суду: В.В. Чопик