ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2031/20 Номер провадження 22-ц/814/2031/20Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року, прийнятої під головуванням судді Іващенко Ю.А. в м. Лубни

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання договору про надання споживчого кредиту № 630707150, укладеного шляхом підписання Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту від 15.08.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа Банк» недійсним та застосувати наслідки недійсності договору, а саме зобов`язати позивача повернути у натурі 60000 грн., які відповідач одержав на виконання вказаного правочину.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі договору про надання споживчого кредиту № 630707150 від 15 серпня 2017 року, який вона оскаржує в судовому порядку.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання кредитного договору недійсним.

Разом з позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі Договору про надання споживчого кредиту №630707150, укладеного шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №630707150 від 15.08.2017 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк».

В обґрунтування заяви, зазначала,що звернулася до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним, а невиконання заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки в подальшому на кошти позивача можливо буде звертатися стягнення.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що в заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову фактично ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання оспорюваного договору, що за своїм змістом буде наслідком в разі задоволення заявлених нею позовних вимог, що є не припустимим.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.6 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З тексту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що між сторонами укладено кредитний договір № 630707150, шляхом підписання Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту від 15.08.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа Банк» недійсним.

Відповідно до вказаного кредитного договору відповідач надав позивачу грошові кошти у розмірі 22500 грн.

ОСОБА_1 просила визнати вказаний договір недійсним, та зазначала, що з 15.08.2017 року по 10.05.2020 року сплачувала заборгованість, що за період 33 місяці становить 82500 грн., тому просила застосувати наслідки недійсності договору, а саме зобов`язати позивача повернути у натурі 60000 грн., які відповідач одержав на виконання вказаного правочину.

З вказаного вбачається, що ОСОБА_1 просить зупинити стягнення грошових коштів за кредитним договором, тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, зупинити виконання оспорюваного кредитного договору, що по-суті є вирішенням спору на користь позивача.

За таких обставин районний суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості відмови в забезпеченні позову не узгоджуються з вимогами наведених правових норм.

Безпідставним є посилання в скарзі на те, що питання забезпечення позову розглянуто судом за відсутності сторін, так як частиною 1 ст.153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення ним норм процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1п.1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 09.09.2020 р.