РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/961/19

Провадження № 22-ц/4815/899/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.,

секретар судового засідання Ковальчук Л. В.,

учасники справи:

позивач за первісним,

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним,

позивач за зустрічним позовом Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником

якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2020 року у складі судді Штогуна О. С., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 07 травня 2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Укрсоцбанк» про визнання іпотек припиненими та скасування заборон на відчуження. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д від 15 серпня 2007 року та Кредитного договору №50Д від 31 січня 2008 року її чоловік ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». 15 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д від 15 серпня 2007 року ОСОБА_2 передано в іпотеку нерухомість земельну ділянку загальною площею 0,108 га, кадастровий номер 02013 0065, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд; об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок (процент готовності 89%).

В подальшому, 31 січня 2008 року в забезпечення зобов`язань за Кредитним договором №50Д від 31 січня 2008 року ОСОБА_2 повторно передано в іпотеку нерухомість земельну ділянку загальною площею 0,108 га, кадастровий номер 02013 0065, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і споруд; об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок (процент готовності 95%).

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. У встановлений законом строк вона подала заяву про прийняття спадщини, а 12 квітня 2010 року повідомила відповідача про смерть її чоловіка.

15 березня 2013 року відповідач звернувся з листом до нотаріальної контори із заявою до спадкоємців, копію якої вона отримала 21 березня 2013 року.

Вказану вимогу вважає незаконною, оскільки відповідач пропустив строк подання вимоги до спадкоємця, передбачений 1281 ЦК України, що позбавляє його права вимоги за вищевказаними кредитними та іпотечними договорами.

Просила суд:

1. Визнати іпотечний договір від 15 серпня 2007 року №269Д-1 укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинець В.П., зареєстрований в реєстрі за №3855 припиненим.

2. Виключити з Державного реєстру іпотек реєстрацію договору іпотеки від 15 серпня 2007 року №269Д-1 укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

3. Виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна №3856 посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В. П..

4. Визнати іпотечний договір від 31 січня 2008 року №50Д-1 укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинець В. П. зареєстрований в реєстрі за №256 припиненим.

5. Виключити з Державного реєстру іпотек реєстрацію договору іпотеки від 31 січня 2008 року №50Д-1 укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

6. Виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна №257 посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В. П..

АТ «Укрсоцбанк» подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про звернення стягнення на спадкове/іпотечне майно. В обґрунтування свого зустрічного позову зазначав, що 15 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д, згідно з умовами з умовами якого позичальнику надання кредиту здійснюється окремими частинами, зі сплатою 13,5 % річних, в межах максимального кредитного ліміту заборгованості 45000 доларів США. Кредитор взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, видав кредитні кошти відповідно до умов договору.

15 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №269Д-1 посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В.П., зареєстрований за №3855. Відповідно до п.1.2. Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту передав в іпотеку Кредитору, наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0,108 га кадастровий номер 020130065 цільове призначення земельної ділянки для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд та об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок (процент готовності будівництва 89%), які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №50Д, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 30000 доларів США, зі сплатою 13 % річних відповідно до умов договору. Кредитор взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, видав кредитні кошти відповідно до умов договору.

31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №50Д-1, посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В. П., зареєстрований за №256. Відповідно до п.1.1. Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту передав в іпотеку Кредитору, наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0,108 га кадастровий номер 020130065 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Городище; об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок (піно/бл) позначений на плані земельної ділянки літерою "А1", процент готовності якого становить 95%) та господарські будівлі: Б-господарська будівля (цегла); №1 огорожа; №2 огорожа (шифер), що знаходиться за адресою : Рівненська область, Рівненський район, с.Городище, Лесі Українки, 87.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Станом на день смерті розмір його заборгованості за кредитним договором №269Д та кредитним договором №50Д перед Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» становить 62 415 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні, встановленого НБУ станом на 01 квітня 2019 року, становить 169 8267 грн. 40 коп..

15 березня 2019 року на адресу АТ «Укрсоцбанк» надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання іпотек припиненими та скасування заборони на відчуження. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що нею у встановлений законом строк подано заяву про прийняття спадщини, проте свідоцтва про право на спадщину на майно, яке перебуває в іпотеці банку вона не отримала, оскільки майно перебуває в іпотеці. У позовній заяві про визнання іпотек припиненими та скасування заборони на відчуження ОСОБА_1 стверджує, що їй було відомо, що майно перебуває в іпотеці банку, а тому вона свідомо ухилялась від виконання обов`язку покладеного на неї відповідно до ст.1281 ЦК України, тобто, вона свідомо не повідомила кредитора спадкодавця про відкриття спадщини та отримувала свідоцтва про право на спадщину на майно, яке було передане її чоловіком в іпотеку Банку, щоб уникнути відповідальності перед Кредитором спадкодавця.

АТ «Укрсоцбанк» вважає, що позовна заява ним подана із дотриманням встановленого ст.1281 ЦПК України строку та наявні підстави для задоволення викладених в ній позовних вимог.

Просило суд звернути стягнення на спадкове/іпотечне майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: земельну ділянку загальною площею 0,108 га кадастровий номер 020130065, цільове призначення для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд та житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог АТ «Укрсоцбанк» за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д від 15 серпня 2007 року та Договором кредиту №50Д від 31 січня 2008 року у розмірі 62415 доларів 42 центи США, що відповідно до офіційного курсу гривні станом на 01 квітня 2019 року встановленого НБУ становить 1698267 грн. 40 коп., а саме за Договором кредиту №50Д 20112 доларів 06 центів США, за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д 42 303 долари 36 центів США.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання іпотек припиненими та скасування заборон на відчуження задоволено частково. Визнано іпотечний договір від 15.08.2007 року №269Д-1, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В. П., зареєстрований в реєстрі №3855, припиненим. Визнано іпотечний договір від 31.01.2008 року №50Д-1 укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В. П., зареєстрований в реєстрі №256, припиненим. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1536 грн. 80 коп..

В задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на спадкове/іпотечне майно відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову вмотивоване положеннями ст. 1281 ЦК України, яка передбачає обов`язок спадкоємця повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та обґрунтовано належними і достовірними доказами на підтвердження того, що такий обов`язок був дотриманий позивачкою-відповідачкою ОСОБА_3 шляхом направлення нею на адресу начальника Рівненського відділення ЛОФ АКБ «Укрсоцбанк» відповідної заяви від 12 квітня 2010 року. Судом також враховано, що право вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_2 за кредитними договорами №269Д від 15 серпня 2007 року та №50Д від 31 січня 2008 року у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло 02 вересня 2011 року, проте вимоги до спадкоємців були ним пред`явлені лише 20 березня 2013 року, тобто після спливу встановленого ЦК України шестимісячного строку.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог вмотивоване тим, що кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» пред`явив вимоги до спадкоємців боржника за кредитним договором №269Д від 15 серпня 2007 року та кредитним договором №50Д від 31 січня 2008 року ОСОБА_2 , що прийняли спадщину, з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що, в свою чергу, згідно з частиною четвертою цієї статті позбавляє його права вимоги до таких спадкоємців, і припиняє зобов`язання спадкоємців боржника перед його кредитором.

Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених первісних позовних вимог та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, АТ «Альфа-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що 15 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк2 та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №269Д-1, посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В.П., зареєстрований за №3855.

31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №50Д.

31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №50Д-1, посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В. П., зареєстрований за №256.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

Зазначає, що зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, а тому строки пред`явлення вимог до спадкоємців регламентуються ст.ст. 1281 та 1282 ЦК України. Звертає увагу, що ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави припинення іпотеки, і серед них немає такої підстави, як смерть іпотекодавця.

На час смерті іпотекодавця розмір його заборгованості за кредитним договором №269Д та кредитним договором №50Д перед Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» становив 62415 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні, встановленого НБУ станом на 01 квітня 2019 року, становить 1698267 грн. 40 коп. Доводить, що оскільки зобов`язання за кредитним договором не виконані належним чином, а відповідно до Закону, іпотека не припиняється зі смертю боржника, у суду не було підстав для визнання іпотечних договорів припиненими.

З наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 15 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та правонаступником якого є Акціонерного товариства «Альфа-Банк» і ОСОБА_2 було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №269Д, згідно з умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 45 000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, в межах максимального кредитного ліміту заборгованості 45000 доларів США.

15 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №269Д-1, посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В. П., зареєстрований за №3855. Відповідно до п.1.2. Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту передав в іпотеку Кредитору, наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0,108 га, кадастровий номер 020130065, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд та об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок (процент готовності будівництва 89%), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №50Д, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 30000 доларів США, зі сплатою 13 % річних відповідно до умов договору.

31 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №50Д-1, посвідчений приватним нотаріусом Олинцем В.П., зареєстрований за №256. Відповідно до п.1.1. Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту передав в іпотеку Кредитору, наступне майно: земельну ділянку загальною площею 0,108 га кадастровий номер 020130065 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Городище; об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок (піно/бл) позначений на плані земельної ділянки літерою "А1", процент готовності якого становить 95%) та господарські будівлі: Б-господарська будівля (цегла); №1 огорожа; №2 огорожа (шифер), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17 березня 2008 року серія НОМЕР_1 .

10 грудня 2008 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Любинською Л.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у відповідності до якого спадкоємицею 1/3 частки майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 .

Свідоцтво видане на частину належного спадкодавцю майна вантажний фургон малотонажний в, марки FORD TRANSIT, 1998 року випуску.

Наведені обставини є підтвердженням прийняття позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 спадщини після свого чоловіка ОСОБА_2 ..

12 квітня 2010 року ОСОБА_1 направила на адресу начальника Рівненського відділення ЛОФ АКБ «Укрсоцбанк» заяву, в якій повідомила про смерть чоловіка ОСОБА_2 та просила зупинити нарахування відсотків за кредитними договорами №269Д від 15 серпня 2007 року та №50Д від 31 січня 2008 року.

15 березня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» направило на адресу Першої рівненської державної нотаріальної контори лист, в якому повідомило про наявність у спадкодавця ОСОБА_2 заборгованості, розмір якої станом на 14 березня 2013 року склав: за кредитним договором №269Д від 15 серпня 2007 року 49 946 доларів 81 цент США, за кредитним договором №50Д від 31 січня 2008 року 33 679 доларів 86 центів США.

20 березня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про наявність кредиторської заборгованості у ОСОБА_2 : за кредитним договором №269Д від 15 серпня 2007 року у розмірі 49946 доларів 81 цент США та кредитним договором №50Д від 31 січня 2008 року у розмірі 33679 доларів 86 центів США, в якій вимагало погашення спадкоємцями ОСОБА_2 вказаної заборгованості.

Наведені обставини справи свідчать про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» про смерть ОСОБА_2 стало відомо 02 вересня 2011 року.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Стаття 1 Закону України «Про іпотеку» визначає іпотеку як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя (ст. 33 цього Закону).

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України в редакції, що діяла на момент смерті боржника ОСОБА_2 , його спадкоємці були зобов`язані повідомити про смерть боржника його кредитора (в даному випадку ПАТ «Укрсоцбанк») та про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців у вказаний строк, позбавляється права вимоги.

Звертаючись із зустрічним позовом до спадкоємців боржника про звернення стягнення на предмет іпотеки, Банк обґрунтовував свої вимоги положеннями ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. Зважаючи на те, що зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Спадкоємець ОСОБА_1 свій обов`язок повідомити кредитора про відкриття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 виконала, що підтверджується копією її заяви від 12 квітня 2010 року на адресу начальника Рівненського відділення ЛОФ АКБ «Укрсоцбанк».

Докази дати отримання вказаної заяви в матеріалах справи відсутні, однак посилання ПАТ «Укрсоцбанк», викладені в його листі до Першої рівненської державної нотаріальної контори від 15 березня 2013 року, а також у повідомленні про наявність кредитної заборгованості на адресу ОСОБА_1 від 20 березня 2013 року, свідчать про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» про відкриття спадщини після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , стало відомо 02 вересня 2011 року.

За таких обставин, право вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_2 за кредитними договорами №269Д від 15 серпня 2007 року та №50Д від 31 січня 2008 року у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло 02 вересня 2011 року. При цьому, вимоги до спадкоємців ОСОБА_4 ПАТ «Укрсоцбанк» пред`явив лише 20 березня 2013 року, тобто після спливу встановленого ЦК України шестимісячного строку.

Як зазначено вище, сплив строку, встановленого законом, для пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника за кредитним, які прийняли спадщину, згідно з частиною четвертою ст. 1281 ЦК України позбавляє кредитора права вимоги до цих спадкоємців, а відтак, припиняє зобов`язання спадкоємців боржника перед його кредитором.

Згідно п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України та ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Решта обставин, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом були дотримані норми матеріального і процесуального права, та їм дана належна нормативна оцінка.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Шимків С. С.

Хилевича С. В.