Справа № 299/1992/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 вересня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

судді - доповідача Готри Т.Ю.,

суддів - Мацунича М.В., Кондора Р.Ю.,

за участі секретаря судових засідань : Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 8 липня 2020 року, постановлену суддею Рішко Г.І.,

встановив:

07.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду з заявою про забезпечення позову до подання ним позовної заяви до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи наступним.

03.07.2020 в с. Нагірне Сколівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої з автомобілем марки «Ауді А 8», д/н НОМЕР_1 , під його керуванням, зіткнувся автомобіль марки «Фольксваген ЛТ», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Причиною ДТП став виїзд автомобіля марки «Фольксваген ЛТ», д/н НОМЕР_2 , на зустрічну смугу руху. В результаті ДТП пасажири автомобіля марки «Ауді А 8», д/н НОМЕР_1 , були госпіталізовані до Сколівської ЦРЛ із тілесними ушкодженнями, при цьому, він отримав численні тілесні ушкодження,

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 втратив працездатність, отже позбавлений можливості заробляти кошти на утримання своєї родини, зазнав сильних душевних страждань.

Вважає, що з винуватця ДТП підлягає стягненню 343 615,00 грн, з яких 23 615,00 грн -п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, 300 000,00 грн - орієнтовний розмір витрат на лікування та 20 000,00 грн - для відшкодування моральної шкоди. Про стягнення вказаної суми ОСОБА_1 має намір подати позов. Зазначає також, що оскільки ДТП мала місце три дні назад, то документи на підтвердження понесених ним витрат будуть надані суду найближчим часом у встановленому законом порядку.

Зважаючи на такі обставини, на значний розмір належного з винуватця ДТП відшкодування, а тому й на високу вірогідність вчинення тим дій, які можуть перешкодити виконанню судового рішення про відшкодування шкоди, з метою забезпечення можливості реального захисту порушених прав потерпілого та ґрунтуючись на положеннях ст.ст. 149-153 ЦПК України слід забезпечити майбутній позов, для чого існують дійсні підстави. ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та автомобіля «Setra S211 HD», д/н НОМЕР_3 .

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив з метою забезпечення його позову до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, накласти арешт на все належне йому майно, в тому числі, на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Setra S211 HD», д/н НОМЕР_3 .

Ухвалою Виноградівського районного суду від 8 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Фекийшгазі К.С., просить вказану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на все належне ОСОБА_2 майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Setra S211 HD», д/н НОМЕР_3 .

В скарзі наводить доводи, викладені ним в заяві про забезпечення позову, жоден з яких, на його думку не був врахований судом.

Вважає безпідставним висновок суду про відсутність підстав для забезпечення позову. Зазначає, що процесуальний закон не передбачає надання всіх можливих доказів на підтвердження позовних вимог на стадії подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Також вважає безпідставним посилання суду на те, що кримінально процесуальним законом передбачено такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки такий жодним чином не залежить від забезпечення позову у цивільному процесі та не виключає його, натомість звернення позивача з заявою про забезпечення позову в порядку цивільного судочинства є його правом.

Вважає, що судом не надано оцінки предмету спору, яким є стягнення відшкодування шкоди, завданої відповідачем його здоров`ю, внаслідок ДТП, в тому числі і моральної. Водночас суд фактично передчасно вдався до оцінки доказів та обґрунтованості визначення розміру шкоди по суті.

Зазначає, що за фактом ДТП, власник автомобіля марки «Ауді А 8», д/н НОМЕР_1 , подав до Сколівського районного суду Львівської області заяву про забезпечення його майбутнього позову до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в сумі 2513225,00 грн і ухвалою судді цього суду від 09.07.2020 накладено арешт на все майно ОСОБА_2 в межах суми 2 513 225,00 грн.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористався.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Фекийгазі К.С. апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката Фекийшгазі К.С., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, з таких підстав.

Заявою від 07.07.2020 ОСОБА_1 з викладених вище мотивів просив з метою забезпечення його майбутнього позову до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, накласти арешт на все належне йому майно, в тому числі, на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Setra S211 HD», д/н НОМЕР_3 (а.с. 2-6).

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 4 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

[…] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

[…] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 4 ст. 152 ЦПК України).

Обґрунтованість заяви про забезпечення позову доводиться заявником за загальними правилами доказування в цивільному процесі (ч.ч. 1-4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ст.ст. 76-81 та інші норми ЦПК України).

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_1 та інших наявних матеріалів, заява про забезпечення майбутнього позову була подана через три дні після дорожньо-транспортної пригоди і основною сумою, яка відповідно до викладеної в заяві правової позиції належатиме до відшкодування з ОСОБА_2 , є витрати на оплату лікування потерпілого, попередньо визначений розмір яких становить 300000,00 грн. Однак, ані в заяві, ані в інших матеріалах немає ніякого обґрунтування цієї суми, яка є істотною.

Зважаючи на специфіку вирішення питання про забезпечення позову до подання позовної заяви не може виключатися за відповідних умов певне припущення щодо розміру відшкодування шкоди. Проте, таке припущення в усякому разі не може виходити за межі розумного та повинно належно обґрунтовуватися, в тому числі, повинно ґрунтуватися на відповідних розрахунках, документах тощо. Лише за таких умов може бути належно оцінена співмірність проханого забезпечення майбутнього позову вимогам, які цим позовом передбачається заявити.

Самі по собі факти вчинення ДТП, заподіяння потерпілому шкоди, які наразі не заперечуються, не усувають необхідності відповідного обґрунтування та не є достатніми підставами для забезпечення майбутнього позову про значне за своїм розміром відшкодування шкоди.

Відтак, висновок судді суду першої інстанції про необґрунтованість та недоведеність заяви по суті щодо обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання щодо забезпечення позову по подання позовної заяви, вірний, чого доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують. Наведене є достатньою підставою для залишення на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційної скарги без задоволення, а ухвали судді суду першої інстанції - без змін.

Окрім цього, колегія суддів зауважує, що станом на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 не пред`явив позов, про який ішлося в заяві від 07.07.2020, до ОСОБА_2 , що його представником Фекийшгазі К.С. в апеляційному суді визнано.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 09.07.2020 у справі № 453/798/20 задоволено заяву власника автомобіля марки «Ауді А 8», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 про забезпечення її майбутнього позову до ОСОБА_2 , ТОВ «Перлини Світу» і ПрАТ СК «Арсенал Страхування» про відшкодування майнової шкоди в сумі 2 513 225,00 грн, завданої пошкодженням автомобіля, шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_2 в межах суми 2 513 225,00 грн (а.с. 30-33). Наявність такої ухвали судді, постановленої з інших підстав, щодо іншого предмета та щодо інших осіб не може слугувати доводом стосовно незаконності оскаржуваної ухвали, постановленої з відповідних підстав за заявою іншої особи, яка на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності заяви щодо підстав для забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та розміру такого забезпечення, а також щодо наявності реальної загрози невиконання ймовірного рішення суду про стягнення відшкодування в разі невжиття заходів щодо забезпечення майбутнього позову. Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 8 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складене 5 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач :

Судді :