ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1464/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/4113/20 Категорія: на ухвалу Позарецька С.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Гончар Н.І.
секретар Винник І.М.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,

відповідач Придніпровський ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача адвоката Хорошун С.А. на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 22.06.2020 (повний текст складено 22.06.2020, суддя в суді першої інстанції Позарецька С.М.) про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

у червні 2020 року ОСОБА_1 , діючи через представника адвоката Хорошуна С.А., звернувся до суду з указаним позовом, яким просив зняти арешт з автомобіля Hyundai H200, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який було накладено постановою Придніпровського ВДВС від 21.12.2014, виконавче провадження №41613877 з примусового виконання постанови від 09.09.2013 №404, винесеної Управлінням ДСНС України в Черкаській області.

Тобто позивач (боржник у відповідному виконавчому провадженні) порушує питання про зняття арешту з його майна, який накладений державним виконавцем у ході здійснення примусового виконання постанови Управлінням ДСНС України в Черкаській області.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 22.06.2020 відмовлено у відкриття провадження за вказаною позовною заявою та роз`яснено позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду та має розглядатися за правилами КАС України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав 06.08.2020 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду для продовження розгляду. Зазначає, що позов подано на захист права власності позивача. Позов подано не про зобов`язання вчинити певні дії чи визнання дій державного виконавця незаконними, а саме на зняття арешту з майна, накладеного у знищеному на даний момент виконавчому провадженні, в силу чого державний виконавець не має підстав для знаття арешту з автомобіля позивача. Скаржник наголошує на наявності між сторонами приватноправових відносин, а не публічних. Якщо позов подано на захист цивільного права то така справа має розглядатися в порядку цивільного судочинства (ВП ВС від 22.01.2020 №340/25/19). Згідно висновку ВП ВС від 21.08.2019 №911/1247/18 вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, можуть вирішуватися судом цивільної юрисдикції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При судовому розгляді встановлено, що позивач у позові просить про скасування арешту, накладеного державним виконавцем на його, як боржника у виконавчому провадженні, майно у ході здійснення примусового виконання постанови від 09.09.2013 №404, винесеної Управлінням ДСНС України в Черкаській області (тобто не судовим органом).

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Одночасно, як вірно вказав суд, згідно ч.2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Питання юрисдикційності справ за скаргами на дії державного виконавця вже було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду і з цього приводу зроблено висновок про те, що вказані справи мають розглядатися у порядку того судочинства, у якому ухвалені судові рішення, на виконання яких видано виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню. У порядку адміністративного судочинства розглядаються скарги на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні, у якому, окрім виконавчих листів, виданих на виконання рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, об`єднані рішення інших органів чи примусово виконуються судові рішення, ухвалені за правилами різних процесуальних законів. Зокрема, такі висновки містяться в постановах від 14 березня 2018 року в справі № 14-19цс18, від 20 червня 2018 року в справі №14-207цс18, від 12 вересня 2018 року в справі №11-675апп18.

При цьому з практики ВС у справі №705/4820/17 від 02.10.2019 вбачається, що у разі оскарження бездіяльності ДВС щодо не скасування арешту майна, накладеного на виконання виконавчого документа про стягнення штрафу з його власника у порядку адміністративного судочинства, скарга власника не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що спростовує доводи скаржника в цій справі з посиланням на мету подання позову для захисту його права власності та про те, що позов подано не про зобов`язання вчинити певні дії чи визнання дій державного виконавця незаконними, а саме на зняття арешту з майна.

Крім того, з п.2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вбачається, що право на позов про зняття арешту з майна є в особи, яка володіє цим майном та не є боржником у виконавчому провадженні.

Однак у даному випадку позов подається власником майна-боржником у виконавчому провадженні, що є помилково та неефективно обраним способом захисту прав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 86 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в цій справі про необхідність відмови у відкриття провадження за позовною заявою, так як спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду, що вбачається, зокрема, з положень ч.2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження».

При цьому слід відхилити посилання скаржника на те, що має місце не оскарження рішень чи дій державного виконавця, а пред`явлення вимог про зняття арешту з майна, адже зазначені вимоги можуть розглядатися лише у разі їх заявлення особою, яка не є учасником відповідного виконавчого провадження, а в даній справі позивач був боржником у такому виконавчому провадженні.

Не можна погодитися з вказівкою скаржника на те, що якщо позов подано на захист цивільного права то така справа має розглядатися в порядку цивільного судочинства (ВП ВС від 22.01.2020 №340/25/19), адже за обставин цієї справи законодавством прямо встановлено інший спосіб захисту прав особи, про що вказувалось вище. Крім того, обставини справи, яка перебувала на розгляді ВП ВС, є суттєво відмінними від даної, адже там вирішувався спір про вимоги спадкоємця майна, на яке було накладено арешт для забезпечення виконання зобов`язань спадкодавця.

Посилання скаржника на те, що згідно висновку ВП ВС від 21.08.2019 №911/1247/18 вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, можуть вирішуватися судом цивільної юрисдикції, також відхиляються, адже в даному випадку право власності позивача на арештоване майно ніким під сумнів не ставиться, а право на цивільний позов за наведених обставин виникає у особи, яка не є стороною виконавчого провадження, однак у цій справі позивач виступає в якості боржника при примусовому виконанні рішення іншого (не судового) органу.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 22.06.2020 про відмову у відкритті провадження у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 22.06.2020 про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 03.09. 2020.

Суддя-доповідач

Судді