ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7396/19 Номер провадження 22-ц/814/1602/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бонадревської С.М., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухвалене 24 квітня 2020 року у складі судді Андрієць Д.Д.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичної допомоги,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та посив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 225 000 грн. заборгованості з оплати юридичних послуг.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 12 червня 2017 року між ним і ОСОБА_2 було укладено угоду, за умовами якої він, як адвокат, зобов`язався надавати відповідачу правову допомогу та послуги з представництва.

Зазначав, що ними погоджено щомісячний адвокатський гонорар у розмірі 10 000 грн., проте відповідач в порушення умов угоди кошти не сплачував та допустив заборгованість в сумі 225 000 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Миловановим Р.В. та ОСОБА_2 було укладено угоду № 08, за якою ОСОБА_1 , як адвокат, зобов`язався надавати правову допомогу, представництво інтересів в органах влади, державної виконавчої служби, правоохоронних органах та судах першої, апеляційної, касаційної інстанції щодо господарських, цивільних, адміністративних спорів, захист в кримінальних провадженнях, що стосується інтересів та прав як фізичної особи, так і представника підприємств кооперації в особі ОСОБА_2 .

Сторонами визначено розмір адвокатського гонорару, а саме 10 000 грн. на місяць.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_1 не доведено факту надання правової допомоги чи інших юридичних послуг відповідачу, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У ч.1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що відповідачем порушено норми трудового права, оскільки не здійснено виплату заробітної плати у формі гонорару.

Проте, вищевказані норми права не прирівнюють адвокатський гонорар із заробітною платою.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Таким чином, між сторонами не було укладено трудового договору і вони не перебували у трудових правовідносинах.

Більше того, безальтернативна вказівка ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про те, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, вказує на те, що норми трудового права не поширюються до правовідносин адвоката та клієнта, що виникли на підставі договору про надання правової допомоги.

Положення ч. 1 ст. 1 та ст. 30 Закону пов`язують обов`язок клієнта зі сплати гонорару із фактом отримання правової допомоги від адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам ОСОБА_1 не надав судам першої та апеляційної інстанції доказів надання відповідачу правової допомоги чи інших адвокатських послуг.

Сам по собі факт укладення договору про надання правової допомоги, як і видача довіреності на ім`я адвоката, не підтверджують факту надання правової допомоги та інших обов`язків, взятих адвокатом на себе за відповідним договором.

Матеріали справи не містять акту виконаних робіт, розрахунку виконаних робіт чи інших доказів, які б вказували на те, що у відповідача виник обов`язок зі сплати гонорару.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

Л.М. Хіль