РІШЕННЯ

іменем України

02 жовтня 2020 року м.Снігурівка

справа №485/930/20

провадження №2/485/388/20

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Бодрової О.П.

за участю секретаря с/з Бондаренко С.В.

учасники справи:

представник позивача адвокат Найченко О.Є.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Найченко Олександр Євгенович до Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У липні 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Найченко Олександр Євгенович звернувся до Снігурівського районного суду Миколаївської області з позовом до Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 . На день смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею ніхто за вказаною адресою не проживав та не був зареєстрований. За життя, 30.03.1991 року ОСОБА_2 склала на ім`я матері позивача ОСОБА_3 заповіт, яким заповіла останній належний їй на праві особистої власності житловий будинок, що знаходиться в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області з надвірними спорудами. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадкове майно, а саме: житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,25 гектарів в межах згідно планом для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,43 без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розташованого в селі Олександрівка Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Посилаючись на ст.ст.524,549 ЦК УРСР позивач вважає, що його мати ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті бабці, оскільки вступила в управління та володіння майном, так як мала в наявності оригінал державного акту на право приватної власності на землю та сертифікат на право на земельну частку (пай). Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 .. ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . На день її смерті і протягом 6 місяців після її смерті позивач проживав та був зареєстрований за вказаною адресою разом з нею. Вказує на те, що інших спадкоємців першої черги немає. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 25 травня 2020 року державний нотаріус Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області на ім`я позивача надав лист-роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , не подала заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 . Посилаючись на викладене, на ст.ст.1261,1268,1296 ЦК України, просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,25 гектарів в межах згідно планом для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну частку (пай) розміром 4,43 в умовах кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розташованого в селі Олександрівка Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0069760, виданого на підставі рішення розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації від 18 листопада 1996 року №390-р та зареєстрованого 09.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №538, яке належало ОСОБА_2 , матері спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої була її дочка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив. 26.08.2020 року надали заяву, в якій заперечень проти цієї справ не мають. Крім того, 02 жовтня 2020 року до суду надійшла заява, в якій сільська рада визнає позовні вимоги повністю.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 серпня 2020 року вказану позову заяву залишено без руху, позивачу надано строк для надання доказів про вартість спірного житлового будинку і земельної ділянки та для сплати судового збору у розмірі 1 % від ціни позову /а.с.32/.

Ухвалою від 12 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, постановлено справу розглядати в загальному позовному провадженні /а.с.43/.

Ухвалою від 26 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті /а.с.80-81/.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позові вимоги, просив суд позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надав у судовому засіданні для огляду державний акт на право приватної власності та сертифікат на право на земельну частку (пай).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, суду надали заяву, в якій просять суд справу розглядати у відсутності їх представника.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши в судовому засіданні оригінали державного акту на право приватної власності та сертифікат на право на земельну частку (пай), дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області від 17 січня 2000 року /а.с.12/.

За життя, 30 березня 1991 року ОСОБА_2 склала на ім`я матері позивача ОСОБА_3 заповіт, яким заповіла останній належний їй на праві особистої власності житловий будинок, що знаходиться в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області з надвірними спорудами /а.с.13/.

ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з погосподарської книги Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області на 2016-2017 р. /а.с.16,20/.

Крім того, ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,25 гектарів в межах згідно планом для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю /а.с.17-18/.

За життя ОСОБА_2 , отримала сертифікат на право на земельну ділянку (пай) розміром 4,43 без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розташованого в селі Олександрівка Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області /а.с.19/.

ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 15.06.1962 року по день її смерті, разом з нею за вказаною адресою на момент її смерті ніхто не був зареєстрований, що підтверджується довідкою №271/01.4.4/20 від 16.06.2020 року, виданою Олександрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області /а.с.15/.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась /а.с.50-51/.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР(далі -ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони регулюються нормами ЦК УРСР.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (чинного на момент відкриття спадщини) Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з положеннями статей 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Таким чином, враховуючи, що у ОСОБА_3 були в наявності державний акт на право приватної власності та сертифікат на право на земельну частку (пай), суд вважає, що вона фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 27 січня 2017 року /а.с.21/.

Із копії спадкової справи № 02/2018 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що 04 січня 2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 до Білозерської державної нотаріальної контори звернувся її син ОСОБА_1 /а.с.54/. Заяв інших спадкоємців про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини, матеріали спадкової справи не містять.

Отже, інших спадкоємців першої черги немає.

ОСОБА_3 по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . На день її смерті і протягом 6 місяців після смерті за цією адресою був прописаний та проживав син ОСОБА_1 ,1981 року народження, про що свідчить довідка №708 від 05.05.2020 року.

25 травня 2020 року Білозерська державна нотаріальна контора на ім`я позивача надала лист роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , не подала заяву після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері, ОСОБА_2 , про прийняття спадщини спадщини в строк встановлений законом /а.с.24/.

Відповідно до ч.3 ст.1268, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст.1296 ЦК України).

Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивач не має, а також ту обставину, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.1261, ч.3 ст.1268, ст.1296 ЦК України, керуючись ст.ст.4,5,81,259,263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Найченко Олександр Євгенович до Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на:

-житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 0,25 гектарів в межах згідно планом для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну частку (пай) розміром 4,43 в умовах кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розташованого в селі Олександрівка Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0069760, виданого на підставі рішення розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації від 18 листопада 1996 року №390-р та зареєстрованого 09.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №538,

яке належало ОСОБА_2 , матері спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої була її дочка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 жовтня 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова