ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/2303/20
провадження № 2-о/753/226/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

присяжних СЮТІКОВОЇ Л.Л.

Д`ЯКОВА С.В.

при секретарі РАСУЛОВІЙ А.А.

за участю сторін

заявника ОСОБА_1 ;

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про визнання особи безвісті відсутньою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з заявою, у якій просить суд визнати безвісно відсутньою свою колишню дружину ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання якої є: АДРЕСА_1 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що з 11.11.2012 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі із громадянкою ОСОБА_3 . В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина - ОСОБА_2 .

28.05.2013 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб із ОСОБА_3 розірвано.

16.10.2013 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитини повноліття.

За повідомленням уповноваженого органу пенсійного фонду України кошти на сплату аліментів перераховуються на картковий рахунок ОСОБА_3 , однак не потрапляють і не витрачаються за призначенням в інтересах дитини, чим порушуються права як заявника так і неповнолітньої доньки.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 , однак з 2017 року остання покинула місце проживання та зникла.

Заявник також зазначає, що 07.08.2019 року звернувся до Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві із заявою з приводу розшуку та встановлення місця проживання ОСОБА_3 , однак інформацією щодо останньої, в тому числі, місця її проживання та реєстрації, управління не володіє.

Так, місце перебування ОСОБА_3 не відомо, будь-який зв`язок з 2017 року з останньою втрачено.

Ухвалою судді Дарницького районного суд м. Києва від 11 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі, здійснено необхідні заходи згідно Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав та просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісті відсутньою.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Заявник, ОСОБА_1 , є колишнім чоловіком ОСОБА_3 , що встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2013 (а.с. 23). Рішення набрало законної сили 10.12.2013 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно листа, виданого 13.09.2019 року начальником Дарницького УП ГУНП у м. Києві, на заяву ОСОБА_1 щодо розшуку та встановлення місця проживання ОСОБА_3 , було повідомлено, що інформацією щодо ОСОБА_3 , в тому числі, місця її проживання та реєстрації управління не володіє (а.с. 14).

Судом також встановлено, що згідно наданих на запит суду відомостей Державної податкової служби України № 4102/5/99.00.06.02.0205 від 24.04.2020 року в інформаційних системах органів ДПС ОСОБА_3 не сплачувала податкові платежі до Зведеного бюджету України за 2017-2019 роки та станом на 01.04.2020 рік.

Разом з цим, у відповідності до інформації, що надана Державною прикордонною службою України, вбачається, що 24.07.2017 році о 19:32 ОСОБА_3 (серія, № паспорта НОМЕР_1 ) здійснила перетин кордону України в напрямку «Київ-Лондон».

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 43 ЦПК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Вищенаведене в повній мірі відповідає висновкам, зробленим в постанові ВС/КЦС від 07.05.2018 року у справі № 225/1297/17.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та врахувавши вищезазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що сам по собі факт не проживання ОСОБА_3 за останньою відомою адресою не є безумовною підставою для визнання її безвісно відсутньою.

Разом з цим, наявність інформації про перетин ОСОБА_3 у 2017 році кордону України становить собою обставину, що усуває ту саму підставу для визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, вбачається, що при розгляді справи не встановлено наявності юридичного складу для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутньою, у зв`язку із чим в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 ЦК України, стст. 12, 13, 76, 81, 229, 265, 308 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , про визнання особи безвісті відсутньою - відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.

ПРИСЯЖНІ: СЮТІКОВА Л.Л.

Д`ЯКОВ С.В.