Справа № 361/6795/20
провадження № 2-з/361/173/20
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 жовтня 2020 р. м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення майбутнього позову про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором відступлення прав вимоги за договором іпотеки. Вказаний майбутній позов, ОСОБА_1 просить забезпечити шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкта нерухомого майна: земельної ділянки, кадастровий номер №:01:005:0003, площею 0,1695 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що 23 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Укрдебт Плюс» укладено Договір про відступлення прав вимоги GL3N216868 за Кредитним договором та Договором іпотеки, які укладені між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 . Однак, заявник має намір подати позов про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки. При цьому, невжиття заходів забезпечення майбутнього позову може призвести до відчуження майна позивача на користь нового добросовісного набувача, що призведе до ряду нових позовів, які змушена буде подавати заявник для захисту порушених своїх прав.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України способами вжиття заходів забезпечення позову є, зокрема, заборона вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Відповідно до вимог ч.1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, із поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 має намір подати у майбутньому позов про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором відступлення прав вимоги за договором іпотеки, які укладені 23 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Укрдебт Плюс». При цьому, заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна: земельної ділянки, кадастровий номер №:01:005:0003, площею 0,1695 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка, стосовно якої заявник просить вжити заходи, не є предметом даного позову, а тому даний вид заходу забезпечення позову є неспівмірним із заявленими у майбутньому позивачем вимогами. До суду не надано жодних доказів, які б свідчили про співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Крім того, у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано та не додано доказів необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову, а доводи, викладені у заяві, нічим не підтверджені, що позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення того, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р., ст. ст. 149 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.М. Петришин