Справа № 755/6219/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Яровенко Н.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,
в с т а н о в и в:
Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь безпідставно отримані кошти в розмірі 6 381,90 гривень, посилаючись, що Відповідачу з 01.01.2018 року згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» було проведено перерахунок пенсії на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення від 13.03.2018 №ФА 135640, де розмір грошового забезпечення на 01.03.2018 року склав 11 520,00 грн. При проведенні перерахунку підсумок пенсії (з надбавками) склав 18 051,10 грн. та мав би обмежуватись максимальним розміром пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який станом на 01.01.2018 року становив 13730, 00 грн. При цьому слід зазначити, коли після перерахунку по ПКМУ № 103 загальна сума пенсії перевищує суму 13730,00 грн., то підвищення розраховується по такому алгоритму: спочатку обмежується призначена сума пенсії (підсумок пенсії) до розміру 10 прожиткових мінімумів, а потім береться різниця між обмеженою сумою пенсії після перерахунку та загальною сумою пенсії до перерахунку, тобто загальний розмір пенсії, з якої має проводитися розрахунок підвищення має бути 13730,00 грн. Програмним комплексом ПВП ДКГ було визначено невірнийзагальний розмір пенсії, з якої має проводитися розрахунок підвищення - 21332,75 грн. Після доопрацювання програмного комплексу та приведення матеріалів пенсійної справи Відповідача у відповідність до норм чинного законодавства було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму пенсії, виплачену Відповідачу понад розмір, визначений законодавством. Відповідно до розрахунку Управління на доплату пенсії від 02.07.2018 (копія - додається) ця сума склала 6 381,90 грн. за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 року. З метою досудового врегулювання спору, Управлінням було надіслано лист на адресу Відповідача з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів , проте даний лист відповідачем було проігноровано та безпідставно отримані кошти у розмірі 6 381, 90 повернуті не були, тому позивач просить винести рішення, яким позовні вимоги Управління задовольнити та повернути надміру сплачені кошти в розмірі 6 381 грн 90 коп.
12 травня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як зазначено позивачем у позовній заяві, при здійснені перерахунку пенсії ОСОБА_1 , було встановлено та розраховано суму пенсії виплачену відповідачу понад розмір, який визначений законодавством.

При проведенні перерахунку підсумок пенсії (з надбавками) склав 18 051,10 грн. та мав би обмежуватись максимальним розміром пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який станом на 01.01.2018 року становив 13730, 00 грн.
При цьому слід зазначити, коли після перерахунку по ПКМУ № 103 загальна сума пенсії перевищує суму 13730,00 грн., то підвищення розраховується по такому алгоритму: спочатку обмежується призначена сума пенсії (підсумок пенсії) до розміру 10 прожиткових мінімумів, а потім береться різниця між обмеженою сумою пенсії після перерахунку та загальною сумою пенсії до перерахунку, тобто загальний розмір пенсії, з якої має проводитися розрахунок підвищення має бути 13730,00 грн. Програмним комплексом ПВП ДКГ (Реліз ПАТЧА 213_1 213_2 від 27.03.2018 року) було визначено невірнийзагальний розмір пенсії, з якої має проводитися розрахунок підвищення - 21332,75 грн. Після доопрацювання програмного комплексу та приведення матеріалів пенсійної справи Відповідача у відповідність до норм чинного законодавства було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму пенсії, виплачену Відповідачу понад розмір, визначений законодавством. Відповідно до розрахунку Управління на доплату пенсії від 02.07.2018 (копія - додається) ця сума склала 6 381,90 грн. за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 року.

З метою досудового врегулювання спору, Управлінням було надіслано лист на адресу Відповідача з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів (копія листа Управління від 08.08.2018 № 56019/04 - додається, копія реєстру відправки листа Відповідачу - додається), проте даний лист було Відповідачем проігноровано та, безпідставно отримані бюджетні кошти у розмірі 6 381,90 грн., повернуті Відповідачем не були.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.
Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачений обов`язок пенсіонерів повідомляти органи, що призначають пенсії про зміну умов, що впливають на виплату пенсій. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).
Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою.
Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку недобросовісності з боку набувача, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).
Відповідно до п. 2.21. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.
Відповідно до п.2.5 цього Порядку у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).
Відповідно до 4.2. зазначеного Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Пунктом 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.11.2014 № 25-3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2014 р. за № 1605/26382) передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).
Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.
Крім того, необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини при вирішенні такої категорії справ. Зокрема, у пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Однак позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що надмірна виплата пенсії відбулась внаслідок зловживань з боку ОСОБА_1 . Також в справі відсутні докази того, що при нарахуванні пенсії відповідачу мала місце рахункова (технічна) помилка.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1166, 1212, 1215 ЦК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.11.2014 № 25-3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2014 р. за № 1605/26382, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, ст. ст. 2, 10, 49, 76-81, 89, 141, 264-265, 274, 279, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07 вересня 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко