Справа № 204/452/20
Провадження № 2/204/662/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача адвоката В`язового В.В.,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача адвоката Ясногор І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних збитків,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року позивач звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів, в якому просила:

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 173 958 грн.;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 49456 грн. 26 коп., які виникли, у зв`язку з невиконанням зобов`язання;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 15670 грн. 52 коп., які виникли, у зв`язку з невиконанням зобов`язання;

- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона придбала автомобіль «Skoda Fabia Elegance», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 в кредит, на підставі кредитного договору №, укладеного з АТ «УкрСиббанк» від 31.01.2008 року на ім`я позивача. Кредит за вказаний автомобіль був сплачений позивачем в повному обсязі. Відповідно до довідки, виданої начальником Дніпропетровського РУ АТ «УкрСиббанк» від 15.07.2014 року позивачкою було виконано всі зобов`язання за кредитним договором №, таким чином кредитний договір № від 31.01.2008 року, згідно з яким заставленим майном є транспортний засіб «Skoda Fabia Elegance», 2007 року виписку, номерний знак НОМЕР_1 , що є власністю позивача, вважається таким, що припинив свою дію, а кредитні зобов`язання виконанні в повному обсязі.

Відповідно до відповіді №15/44293 від 02.08.2016 року, наданої начальником центру якості клієнтського обслуговування АТ «УкрСиббанк» 31.01.2008 року між позивачем та АТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №, згідно з умовами якого позивачу був наданий кредит, а позивач зобов`язалася повернути кредит, а також сплатити плату за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених, кредитним договором. Станом на дату надання відповіді, зобов`язання за кредитним договором № виконані позивачем в повному обсязі.

З 2009 року позивачка не мала можливості керувати належним автомобілем у зв`язку із психічною хворобою. На прохання ОСОБА_4 , на той час її чоловіка, позивачка погодилась передати керування на належним їй автомобілем знайомому - ОСОБА_2 , про що позивачкою була надана довіреність на право керування транспорт засобом, яка була нотаріально посвідчена, зі строком дії доручення до 28.04.2012 року. Через рік, шлюбні відносини між позивачем та ОСОБА_4 було розірвано, але вони ще продовжували проживати разом до 2016 року. У 2014 році, також прохання ОСОБА_4 , позивачем знову було видано довіреність на ім`я ОСОБА_2 на право розпоряджатися (продавати, обміняти, передавати в оренду, позичку тощо), а також керувати належним позивачу автомобілем, довіреність видана строком на три роки з правом передоручення та дійсна до 27.11.2017 року.

У 2016 році стан здоров`я позивачки покращився та вона вирішила повернути свій автомобіль. Звернувшись до ОСОБА_2 з вимогою про повернення автомобіля, він заявив, що вона видала йому доручення на право розпорядження належним автомобілем, та він вже його продав, та позивач вже не є власником спірного автомобіля.

У зв`язку з цим позивач звернулась до правоохоронних органів з заявою про заволодіння належним їй автомобілем шахрайським шляхом. На даний момент ведеться досудове розслідування за ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. В ході даного кримінального провадження позивачем було отримано необхідні документи, що дало змогу в подальшому звернутися до суду. На теперішній час грошових коштів за продаж належного автомобіля позивач не отримала, автомобіль не повернутий та знаходиться у власності сторонньої особи. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 передав доручення на розпорядження належним автомобілем ОСОБА_3 , про що було видане доручення в порядку передоручення, посвідчене приватним нотаріусом Кравченко О.О. від 20.04.2015 року, реєстр №258, після чого автомобіль позивачки був зареєстрований за ОСОБА_5 з 18.11.2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 не бажаючи повернути позивачу спірний автомобіль, скористався правом передоручення, без відома та згоди позивача, передоручив автомобіль ОСОБА_3 , а остання, не маючи намір створювати права і обов`язки по договору купівлі - продажу реалізувала належний позивачу автомобіль ОСОБА_5 . Позивач не отримувала кошти від ОСОБА_2 або ОСОБА_3 , у тому числі і на погашення кредитного договору №, укладеного з АТ «УкрСиббанк» від 31.01.2008 року.

Таким чином, Позивач придбала «Skoda Fabia Elegance», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , у законний спосіб, кредитні зобов`язання за кредитним договором №0, у якому заставленим майном був автомобіль, виконала в повному обсязі, а ОСОБА_2 , без відома позивача, в порядку передоручення видав довіреність на ім`я ОСОБА_3 , яка продала автомобіль на підставі довідки-рахунку від 18 листопада 2015 року за 173958грн., але ніяких коштів від продажу належного позивачу авто вона не отримала.

Таким чином, отримання ОСОБА_3 коштів за укладеним правочином обумовило виникнення у неї обов`язку передати довірителеві, тобто Позивачу, все одержане, у зв`язку з виконанням доручення. Однак відповідачі обов`язку щодо повернення належних позивачу коштів не виконали.

Відповідач ОСОБА_3 незаконно продала вказаний автомобіль 18 листопада 2015 року, ніяких коштів від продажу автомобіля позивач не отримала.

Таким чином, відповідачі отримали кошти за укладений правочин, а саме купівля-продаж автомобіля, належного позивачці, та повинні були передати їй, все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідачі не виконали обов`язку щодо повернення належних позивачці коштів у сумі 173 958 грн., інфляційні збитки, які понесла позивач, у зв`язку із знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів становлять 49 456,26 грн., розмір трьох відсотків річних, які повинні компенсувати відповідачі позивачу за користування грошовими коштами становить 15670 грн. 62 коп. Загалом грошове зобов`язання перед позивачем у відповідачів складає 239084 грн. 88 коп., які позивач просить суд стягнути з відповідачів, у зв`язку з чим звернулася до суду з позовною заявою.

В судовому засіданні позивач, представник позивача, кожен окремо, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які зазначені в позовній заяві.

Позивач пояснила суду, що нею видавалися довіреності на управління автомобілем. Договір купівлі продажу автомобіля, будь які інші договори з приводу відчуження автомобіля, вона не підписувала, гроші від реалізації автомобіля, не отримувала. Довідку в банку, про те що погашено кредитний договір, позивач не брала, хто брав таку довідку, позивачу не відомо, довіреностей на отримання такої довідки, позивач також не давала. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом незаконно заволоділи автомобілем, який належить позивачу. З приводу шахрайський дій позивач зверталася до правоохоронних органів, на автомобіль відповідно до ухвали слідчого судді був накладений арешт. Кримінальна справа, була закрита.

Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні, кожен окремо, проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, просили суд відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ясногор І.В. в судовому засіданні пояснив, що відповідач категорично заперечує проти задоволення позову. За заявленими позивачем позовними вимогами минув строк давності, та сторона відповідача не погоджується, що за цими вимогами є причини для поновлення строку, так як перебіг строку давності починається з травня 2016 року. Стороною відповідача з`ясовано, що позивач дізналася, що вона не є власником транспортного засобу з травня 2016 року, коли вона отримала довідку з МРЕО. Позивач знала про вартість автомобіля. Розгляд іншої цивільної справи даної справи не стосується, це був інший позов. Наявність іншого позову не впливає на переривання строку давності, з цього приводу є відповідна судова практика. Так як позивач дізналася про порушення свого права у 2016 році, а з позовною заявою звернулася до суду у січні 2020 року, суд повинен відмовити позивачу, у зв`язку зі спливом строку давності. Крім того, позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку суми, яку позивач просить стягнути з відповідача, позов містить помилки у розрахунку. У прохальній частині позовної заяви відсутнє зазначення про солідарне стягнення з відповідачів.

У матеріалах справи є довіреність ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 . Відповідно до тексту зазначеної довіреності вона видавалася на повне розпорядження автомобілем, позивач це розуміла. ОСОБА_6 використав своє право і передоручив управління і розпорядження автомобілем іншій особі. Які порушення допустив ОСОБА_2 , не зрозуміло. Вартість автомобіля є меншою, ніж сума, яку просить стягнути позивач. В матеріалах справи відсутнє підтвердження вартості автомобіля. Відповідно до звіту від 08.09.2016 року спірний автомобіль був оцінений, проте експерт не бачив автомобіль, тобто була зроблена оцінка автомобіля тієї ж марки, того ж року випуску, і обрана середня вартість. ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі.

Крім того, стороною відповідача заперечується досудове врегулювання спору, у підтвердженнях відправки претензій відсутні адреси та прізвища, не зрозуміло, що саме, і кому було відправлено.

Весною 2009 року подружжя прийняло рішення продати автомобіль ОСОБА_2 зобов`язався сплатити 1925 доларів США подружжю, а також сплачувати всі платежі у банку. 27.11.2014 року ОСОБА_1 за згоди ОСОБА_4 видала довіреність на повне розпорядження автомобілем, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 виконав свої зобов`язання.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника позивача, заперечення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ясногор І.В., дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у січні 2008 року позивач ОСОБА_1 , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 та проживаючи з ним однією родиною, придбала автомобіль Skoda Fabia Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 у кредит, уклавши кредитний договір № 0 від 31 січня 2008 року з АТ «УкрСиббанк».

28 квітня 2009 року ОСОБА_1 надала довіреність, яка посвідчена державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Неклесою О.М., якою уповноважила ОСОБА_2 представляти інтереси в органах Державтоінспекції, в підрозділах технічного обслуговування і ремонту ТЗ, або в будь яких інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією, транспортуванням, визначенням на власний розсуд місця стоянки ТЗ, транспортувати, експлуатувати, користуватися належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ АЕС № НОМЕР_3 , виданого РП 1 го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 29.01.2008 року, автомобіль марки «Skoda Fabia Elegance», тип легковий комбі В, випуску 2007 року, шассі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований там же.

Для чого надала йому право сплачувати необхідні платежі, надавати та отримувати необхідну документацію, розписуватися за неї.

Довіреність видана строком на три роки і дійсна по 28 квітня 2012 року (арк.с.12). Довіреність міститься у Реєстрі довіреностей (арк.с.125).

Відповідно до Повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей, 20.04.2015 року ОСОБА_2 видав ОСОБА_3 довіреність на розпорядження транспортним засобом «Skoda Fabia», 2007 року випуску, серійний номер № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (арк.с.138).

Відповідно до довіреності, виданої 27 листопада 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшаковою Т.М., ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 розпоряджатися (продавати, обміняти, передавати в оренду, позичку тощо), а також при здійсненні повноважень за даною довіреністю керувати належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого РП 1-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 29.01.2008 р., автомобілем марки «Skoda Fabia Elegance», 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама) VIN - НОМЕР_2 , легковий комбі-в, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований там же 29.01.2008 р.

Для чого надала йому право представляти інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, відповідних органах ДАІ або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнанням (зміна типу і моделі автомобіля, його кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом, проходженням державного технічного огляду (обов`язкового технічного контролю); визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля; зняти автомобіль з обліку, якщо в тому буде потреба, одержати транзитні номери; ставити автомобіль на облік; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, (в тому числі заяви про належність майна на праві особистої власності та про перший продаж у поточному календарному році транспортного засобу), дублікат реєстраційного документа, в разі його втрати, отримати тимчасовий реєстраційний талон, отримати у органах ДАІ довідку про кількість проданих у поточному календарному році будь-яких належних їй транспортних засобів, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, визначаючи на власний розсуд ціну та умови договорів, одержати належні їй за результатами згаданих договорів грошові суми, укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника ТЗ або будь-які інші договори страхування, отримувати страхові поліси та страхові відшкодування, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам під час керування автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в цьому буде необхідність, від її імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах, згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками або за домовленістю, сплачувати транспортні податки, а також виконувати всі інші юридично значущі дії, пов`язані з цією довіреністю.

Довіреність видана строком на три роки з правом передоручення повноважень третім особам з правом використання автомобіля за межами України за умови оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку та дійсна до 27 листопада 2017 року (арк.с.13,70).

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 08.09.2016 року № 31/4 Л 130, станом на 07.09.2016 року за громадянкою ОСОБА_1 , на той час був зареєстрований автомобіль «ВАЗ 2107», 1987 року випуску.

29.01.2008 року на той час в Дніпропетровському ВРЕР № 4 бев зареєстрований автомобіль, як придбаний в розстрочку «Skoda Fabia Elegance», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1450, на підставі довідки рахунок ЄГП № 900406 від 21.01.2008, при цьому були видані номерні знаки НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 .

18.11.2015 в Територіальному сервісному центрі 1241 РСЦ МВС в Дніпропетровській області зазначений автомобіль був перереєстрований на іншого власника, на підставі довідки рахунок ААЕ № 906597 від 18.11.2015, виданого ФОП ОСОБА_7 (арк.с.113-115).

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 10.08.2018 р. № 31/4 1242 54аз, 29.01.2008 року транспортний засіб марки «Skoda Fabia», 2007 року випуску, було зареєстровано в сервісному центрі МВС № 1241 з торгівельної придбаного в розстрочку за ОСОБА_1 . 18.11.2015 р. даний ТЗ перереєстровано на фізичну особу за довідкою-рахунок ААЕ906597 від 18.11.2015 р., виданою ФОП ОСОБА_7 у сервісному центрі МВС № 1241.

29.11.2016 р. даний ТЗ було знято з обліку для реалізації у сервісному центрі МВС № 1242.

27.01.2017 р. даний ТЗ було зареєстровано на фізичну особу за договором ТСЦ № 1249/2017/307566 від 27.01.2017 р. у сервісному центрі МВС № 1249.

30.06.2017 р. даний ТЗ було перереєстровано на фізичну особу за договором ТСЦ № 1249/2017/519731 від 30.06.2017 р. у сервісному центрі МВС № 1249 (арк.с.14-15).

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (РСЦ МВС в Дніпропетровській області) від 04.09.2019 року № 31/4-Л 162 згідно внесеної до Єдиного реєстру транспортних засобів інформації встановлено, 18 листопада 2015 р. автомобіль «Skoda Fabia», 2007 року випуску, VIN - код НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі довідки-рахунку від 18 листопада 2015 р. № ААЕ 06597, виданої ФОП ОСОБА_7 перереєстровано на нового власника - фізичну особу.

Згідно вказаної довідки-рахунку вартість реалізованого ТЗ склала - 173958 грн. (арк.с.16).

Відповідно до довідки АТ «УкрСиббанк» від 15 липня 2014 року Вих. № 53-2-3-52, виданої на ім`я боржника ОСОБА_1 , кредит на придбання авто та заставу транспортного засобу № 0 від 21 січня 2008 року припинено, у зв`язку з виконанням боржником усіх зобов`язань в повному обсязі належним чином. Боржник ОСОБА_1 повернено позику, що було надано з цільовим призначенням: Кредит на придбання транспортного засобу у сумі 81900 грн. (арк.с.22).

Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру № 1242 від 12.05.2016 року № 31/4-1242-Л-173, станом на 17.05.2016 року за ОСОБА_1 29.01.2008 року зареєстровано наступні автотранспортні засоби: Skoda Fabia 1390, (2007), сірий, № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 (арк.с.117).

Відповідно до довідки від 18.05.2016 року № 31/4-1242Л-173/1, 29.01.2008 року зареєстровано «Skoda Fabia», 2007 року випуску, VIN - код НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , власник ОСОБА_1

18.11.2015 року в ТСЦ 1241 РСЦ МВС вказаний автомобіль перереєстровано на нового власника за довідкою-рахунком, у зв`язку з цим з 18.11.2015 ОСОБА_1 , не є власником автомобіля «Skoda Fabia», 2007 року випуску, кузов НОМЕР_2 (арк.с.71).

Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру №1241 від 25.05.2016 року № 31/4-1241- 738, станом на 24.05.2016 року транспортний засіб «Skoda Fabia», 2007 року випуску, VIN - код НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , зареєстрований з 18.11.2015 року та по теперішній час, за гром. ОСОБА_5 (арк.с.72).

Відповідно до роз`яснень АТ «УкрСиббанк» від 02.08.2016 року №15/44293, 31.01.2008 року між ОСОБА_1 та Банком було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами яких банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку кредит, а також сплатити плату за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Станом на дату надання відповіді грошові зобов`язання за кредитними договорами виконані позичальником в повному обсязі. Будь які претензії до ОСОБА_1 відсутні (арк.с.23).

Відповідно до довідки № в/65/9 від 08.09.2016 року, виданої ФОП ОСОБА_8 , автомобіль Skoda Fabia, V 1390, 2007 року випуску, станом на 08.09.2016 року має середню ринкову вартість 166933 грн. (арк.с.174).

Відповідно до результатів аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАС» МВС України Територіального Сервісного Центру 1242 Регіонального Сервісного Центру МВС у Дніпропетровській області від 09.02.2018 року, 29.01.2008 року автомобіль Skoda Fabia 1390, (2007), номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 ; 18.11.2015 року автомобіль Skoda Fabia 1390, (2007), номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_5 ; 27.01.2017 року автомобіль Skoda Fabia 1390, (2007), номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_9 ; 30.06.2017 року автомобіль Skoda Fabia 1390, (2007), номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_10 (арк.с.11).

02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 направлено на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , кожному окремо, претензії, відповідно до якої зазначила про необхідність відшкодування їй 173958 грн., які були отримані внаслідок продажу автомобіля Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_1 (арк.с.24,25,26).

Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2017 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Кравченко О.О., приватний нотаріус Меньшакова Т.М., ОСОБА_4 про визнання доручення та договору купівлі-продажу недійсним відмовлено (арк.с.59,60-64).

Відповідно до постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2017 року скасовано та постановлено нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним доручення на право розпоряджатися автомобілем Skoda Fabia Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшаковою Т.М. від 27.11.2014 року, реєстр № 839, від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 . Визнано недійсним доручення на право розпоряджатися автомобілем Skoda Fabia Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кравченко О.О. від 20.04.2015 року, реєстр № 258, видане в порядку передоручення від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Skoda Fabia Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_3 , яка діяла на підставі доручення від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , укладений на підставі довідки-рахунок та право власності на який зареєстровано 18.11.2015 року. Скасовано свідоцтво НОМЕР_5 від 18.11.2015 року про реєстрацію права власності на автомобіль Skoda Fabia Elegance, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 (арк.с.с146-155).

Відповідно до додаткової постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат (арк.с.156-159).

Відповідно до Постанови Верховного суду від 10 квітня 2019 року постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року скасовано. Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 06 липня 2017 року залишено в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 4 409, 60 грн. (арк.с.17-21, 65-69).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року накладено арешт на автомобіль марки Skoda Fabia, моделі Elegance, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_6 , об`єм двигуна -1390, тип легковий В, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони на його відчуження (арк.с.143-145)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він разом з позивачем проживали у цивільному шлюбі. За час спільного проживання вони разом з позивачем придбали в кредит два автомобілі марки «Шкода». Коли позивач захворіла він сам сплачував платежі за кредитними договорами. Однак, через деякий час він не змін сплачувати платежі за двома договорами і вони з ОСОБА_1 вирішили продати належний їй автомобіль, видавши довіреність ОСОБА_2 . Він кожного місяця віддавав гроші на сплату кредиту. Коли кредитний договір був погашений, вони видали ОСОБА_2 генеральну довіреність. Однак, фактично між ними був укладений договір купівлі продажу автомобіля.

Приблизно 10 % з сімейного бюджету було сплачено на погашення кредиту за придбаний автомобіль, сплачували кредит разом до грудня 2008 року. Коли позивач захворіла всі обов`язки лягли на свідка. У позивача були короткі ремісії, тому вона розуміла, що робить. Свою квартиру позивач здавала в оренду вже тоді, коли вони не проживали разом.

Перша довіреність була видана ОСОБА_2 у 2009 році, це була проста довіреність, без права розпорядження автомобілем. Вони з позивачем надані ОСОБА_2 кошти на особисті потреби не використовували. ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання виконав, грошові кошти за автомобіль сплатив. Гроші від продажу автомобіля ОСОБА_2 ОСОБА_1 , не передавав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Сутність та правова природа загально цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до ст. 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Судом встановлено, що 20.04.2015 року ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_1 видав ОСОБА_3 довіреність на розпорядження транспортним засобом «Skoda Fabia», 2007 року випуску, серійний номер № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка здійснила відчуження зазначеного транспортного засобу.

Позивач зазначила, що автомобіль було продано відповідачем ОСОБА_3 від імені та в її інтересах, однак гроші від продажу автомобіля нею отримані не були, тому звернулася до суду із відповідним позовом.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2017 року, яке залишено в силі постановою Верховного суду від 10 квітня 2019 року, яке відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдиціальне значення по цій справі, встановлено, що між ОСОБА_2 та родиною ОСОБА_11 була домовленість, що після погашення кредиту спірний автомобіль перейде у власність ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 здійснить офіційне відчуження спірного автомобіля на користь ОСОБА_2 у спосіб, незаборонений законом, а до того часу спірним автомобілем буде користуватись ОСОБА_2 на підставі довіреності. ОСОБА_2 за домовленістю між ним та родиною ОСОБА_11 , у період з 2009 року по 2014 рік передавав ОСОБА_1 та ОСОБА_4 грошові кошти в якості плати за автомобіль згідно з графіком погашення кредиту, оскільки між ними було досягнуто згоди про те, що у випадку виплати ним грошових коштів за кредитним договором ОСОБА_1 , автомобіль буде переданий йому і він зможе ним розпоряджатися на свій власний розсуд як повноцінний власник. Крім того, судом було встановлено факт, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично виникли цивільно-правові відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, оскільки ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 автомобіль, а останній зобов`язався сплачувати за нього грошові кошти, які сплатив у повному обсязі.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що в неї наявні ключі від проданого автомобіля, суд не приймає, так як безпосередньо зазначена обставина не доводить обставини, на які посилалась позивач у позовній заяві, та не спростовує встановлену судом в судовому засіданні обставину фактичного укладання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі продажу автомобіля.

Таким чином, на підставі встановленого факту відповідно до рішення суду, про те, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виникли цивільно правові відносини, які виникли з договору купівлі продажу автомобіля, відсутні правові підстави для стягнення суми коштів від продажу автомобіля, у зв`язку з виконанням доручення.

Оцінюючи надані суду на підтвердження своїх вимог: договори оренди квартири від 07.05.2008 року (арк.с.110-111, 112), договір дарування квартири АДРЕСА_2 (арк.с.115-116), відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про виплачені суми доходів та утримані податки з ОСОБА_1 (арк.с.160-163), трудову книжку на ім`я ОСОБА_12 (арк.с.185-190), суд не приймає так як зазначені документи не стосуються предмету розгляду справи.

Розглядаючи клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі

№ 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) зазначено, що «для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц)».

Таким чином, у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних збитків слід відмовити, у зв`язку з відсутністю правових підстав у її задоволенні, а не з підстав застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, так як позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок позивача.

Розглядаючи клопотання відповідача ОСОБА_2 про стягнення з позивача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

12 лютого 2020 року між адвокатом Ясногор Ігорем Вячеславовичем та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до умов якого адвокат прийняв на себе доручення клієнта про надання йому правової допомоги, обумовленого виду в інтересах клієнта, на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язався оплатити адвокату гонорар та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (арк.с.74).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином, для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні на підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу було надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2020 року, Акт приймання передачі до договору про надання правничої допомоги від 17 лютого 2020 року з зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, квитанція до прибуткового касового ордера № 2/17 від 17 лютого 2020 року, відповідно до якої адвокатом Ясногор І.В. прийнято від ОСОБА_2 на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2020 року по справі № 204/452/20, 25000 грн. (арк.с.74,75, 76).

Таким чином, суд вважає, що відповідачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 грн., та вказані витрати мають бути стягнуті з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.15,16, 244,237,256,257,261, 267, 1000, 1004,1006 ЦК України, ст.ст.4,5, 12, 13, 76-82, 133 137,141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних збитків залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомоги у сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук