Дата документу 01.09.2020 Справа № 333/8221/13-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/8221/13 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/807/2652/20 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №204/796/07/1 від 24 грудня 2007 року в розмірі 4231,90 грн. та судові витрати у розмірі 229,40 грн.

В червні 2020 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог зазначило, що 29 вересня 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчі листи на виконання заочного рішення суду від 16 січня 2014 року.

Відповідно до інформації АСВП «ВП-спецрозділ» вказані виконавчі листи були пред`явлені на виконання до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

06 серпня 2019 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №06082019п, на підставі якого було відступлено право вимоги за кредитним договором №204/796/07/1 від 24 грудня 2007 року.

На підставі зазначеного просило замінити стягувача у виконавчих листах №333/8221/13-ц, виданих Комунарським районним судом м. Запоріжжя, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» у зв`язку з переходом до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» прав кредитора за кредитним договором №204/796/07/1 від 24 грудня 2007 року у розмірі 4231,90 грн. та 224,20 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2020 року заяву задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача у виконавчих листах №333/8221/13-ц, виданих Комунарським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2014 року по даній цивільній справі, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на подання заяви представником, який не є адвокатом, зазначаючи про те, що постановами державного виконавця у відкритті виконавчих проваджень за зазначеними виконавчими провадженнями було відмовлено у зв`язку з пропуском строку пред`явлення, строк пред`явлення до виконання сплив 28 січня 2015 року, заявником не надано належних доказів перебування виконавчих листів на виконанні, просила скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що справа є малозначною, а тому заяву про заміну сторони виконавчого провадження мав право подавати представник на підставі довіреності, підставою для заміни сторони виконавчого провадження є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, товариство в подальшому має право звернутись до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що перехід права вимоги підтверджується договором факторингу №06082019п від 06 серпня 2019 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №204/796/07/1 від 24 грудня 2007 року в розмірі 4231,90 грн. та судові витрати у розмірі 229,40 грн.

Після набрання рішення суду законної сили Комунарським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист по справі № 333/8221/13-ц, пр. 2/333/228/14 (а.с.36, 71 зворот).

Згідно з договором факторингу №06082019п від 06 серпня 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» прийняло право вимоги, стало кредитором за кредитними договорами (а.с.38-40).

Згідно з реєстром боржників до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №204/796/07/1 від 24 грудня 2007 року (а.с.42).

За приписам частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції правильно виходив із того, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» набуло всіх прав кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором №204/796/07/1 від 24 грудня 2007 року, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги щодо подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження не уповноваженим представником є неприйнятними.

Відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (само представництво юридичної особи), або через представника.

За змістом ч.2 ст.60 ЦПК України під час розгляду справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла 18-річного віку, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у даній справі становить 4231,90 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Частиною 1 ст.246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Заява ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» про заміну сторони виконавчого провадження підписана представником Жабченко Т.М.

До заяви додана світлокопія довіреності №Д-15/20 від 06 лютого 2020 року, згідно з якою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» в особі Генерального директора Шкепи І.І. уповноважило Жабченко Т.М, зокрема, представляти інтереси товариства перед всіма фізичними та юридичними особами щодо захисту прав та законних інтересів товариства в усіх відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та вести від його імені справи в усіх судових установах України, з правом подавати та підписувати від імені Товариства заяви, запити, вимоги, прохання, позовні заяви, процесуальні документи, клопотання, скарги тощо.

Посилання ОСОБА_1 на не перебування виконавчих листів на виконанні не заслуговують на увагу, оскільки ЦПК України не пов`язує право на звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з обов`язковим перебуванням відповідного виконавчого провадження на виконанні.

Також, колегія суддів звертає увагу, що перевірка дотримання стягувачем строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не входить до предмету дослідження суду при вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У відповідності до ст. 433 ЦПК України стягувач не позбавлений права доводити поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання при розгляді судом відповідної заяви про поновлення такого строку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 вересня 2020 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова