Справа № 459/2384/20
Провадження № 2/459/1103/2020
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 вересня 2020 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Рудаков Д.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про скасування наказу про звільнення, зміну формулювання причин та дати звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив скасувати наказ відповідача про його звільнення від 03.08.2020 року № 155, змінити формулювання його звільнення із «Звільнено за прогули без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України» на «Звільнено з ініціативи працівника за невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, ч.3 ст.38 КЗпП України» та дати звільнення з «31.07.2020 року» на 28.07.2020 року».

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана з порушенням вимоги ч.4 ст.177 ЦПК України, так як до позовної заяви останнім не долучено документа, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач у позовній заяві просив звільнити його від сплати судового збору у цій справі, посилаючись на свій незадовільний майновий стан, однак жодних підтверджуючих даних такого суду надано не було.

Так, позовна заява містить дві самостійні вимоги немайнового характеру.

У відповідності до п.п. 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з абз.1 п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням наведеного вище, позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 1 681,60 грн. та надати суду квитанцію про сплату судового збору.

Водночас, відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Таким чином, умовою звільнення від сплати, відстрочення чи розстрочення сплати судових витрат за правилами ЦПК України є лише майновий стан сторони. Майновий стан повинен підтверджуватися відповідними засобами доказування, випискою про рух коштів, довідкою відповідної фінансової установи, тощо.

Слід зазначити й про те, що позивач вправі подати до суду відомості про суми нарахованих/виплачених йому доходів за відповідний період згідно з даними Інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України, що надаються відповідним державним податковим органом за заявою громадянина за місцем його реєстрації, які б підтверджували, що його майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір, у розмірі, встановленому в п.п. 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана з порушенням вимог, передбачених п.п. 7, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, так як позивачем у позовній заяві не зазначено:

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також, відповідно до положень ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно із ч. 5 ст.95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу, оригіналу який знаходиться у нього своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч. 4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому законодавством.

Аналогічні положення визначені Національним стандартом України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, що затверджений Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07 квітня 2003 року за № 55.

Так, пункт 5.27 цього стандарту зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Вказані вимоги позивачем не виконані.

З урахуванням наведеного вище, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк у 10 днів для усунення указаних вище недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк у десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

В разі, якщо недоліки не будуть усунені у десятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали, заява вважатиметься неподаною та буде повернута останньому.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д. І. Рудаков