Справа № 316/1503/19
Провадження № 2/316/87/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2020 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.

за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання приміщення суду в м.Енергодарі Запорізької області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу №316/1503/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 р. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - відповідач, ПАТ «Запоріжжяобленерго»), в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені в сумі 38795 грн. 43 коп.,

- стягнути з відповідача на користь позивача - суму моральної шкоди у розмір 10000 грн.,

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

В обґрунтування вимог позову, позивач зазначає, що наказом з 2004 р. по листопад 2018 р. він працював в ПАТ «Запоріжжяобленерго» консультантом К-Дніпровського РЕМ на посаду юрисконсульта та 23.11.2018 р. за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України звільнився. На час звільнення відповідач мав заборгованість зі сплати заробітної плати, який було проведено відповідачем не у день звільнення а лише 26.04.2019 р. Позивач також зазначає, що у зв`язку із затримкою виплати заробітної плати від відчував моральні страждання, втратив нормальні життєві зв`язки, змушений був економити на продуктах харчування, одязі, ліках, розпочався розлад у сімейних відносинах, що призвело до душевних переживань (а.с.2-4).

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.08.2019 р. провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання (а.с.14).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.10.2019 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.43).

Представником відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» було надано до суду 04.09.2019 р. письмовий відзив на позову заяву, у змісті якого, зазначено на невірний розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проведеного позивачем в сумі 38795 грн. 43 коп. та надано свій розрахунок такого розміру визначеного відповідачем в сумі 33748 грн. 87 коп. враховуючи розмір середньоденного заробітку позивача в сумі 315 грн. 41 коп., кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати у період з 23.11.2018 р. по день фактичного розрахунку, тобто по 26.04.2019 р. Вважає безпідставними вимогу позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки, крім того, що вбачає відсутність вини підприємства у затримці виплати заробітної плати, позивачем не підтверджено наявності моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідних додаткових зусиль для організації свого життя, а також розрахунку суми в яку позивачем оцінено моральні страждання та підтвердження їх доказами та просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.19-20).

Позивачем ОСОБА_1 19.09.2019 р. було надано до суду письмові заперечення на відзив відповідача, згідно змісту яких, позивач вважає свої позовні вимоги достатньо обґрунтованими, а заперечення відповідача, у тому числі щодо відсутності коштів, безпідставними та просить позов задовольнити (а.с.30-31).

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги в частині розміру середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені уточнив, погодившись з розрахунком розміру середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені наданого відповідачем у відзові та просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 33748 грн. 87 коп., позовні вимоги в іншій частині просить суд задовольнити у повному обсязі, про що надав до суду 21.02.2020 р. письмову заяву (а.с.51).

Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» - Кость Анастасія Віталіївна, за письмовою довіреністю (а.с.53), заперечує проти вимоги позову в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди, зазначаючи на відсутність для цього законних підстав для її задоволення без надання доказів заподіяння моральної шкоди, не заперечує проти стягнення розміру середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні, підтримавши розрахунок наданий у відзові, про що надала до суду 21.02.2020 р. письмову заяву (а.с.52).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у суду докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, підтримується позивачем та не заперечується представником відповідача, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем у період з 2004 року до 23.11.2018 р. - дати звільнення позивача за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України та затримки розрахунку по виплаті заробітної плати з дати звільнення по день фактичного розрахунку з виплати позивачу заборгованості по заробітній платі, тобто по 26.04.2019 р. Позивачем визнається сума зазначена відповідачем у розрахунку середньої заробітної плати яка належить до виплати позивачу зі сторони відповідача за затримку розрахунку при звільненні, відповідно до положень ст.117 КЗпП України, з у урахуванням розміру середньоденної заробітної плати в сумі 315 грн. 41 коп., кількості робочих днів такої затримки у період з листопада 2018 р. по квітень 2019 р. - 107 днів та становить в загальній сумі 33748 грн. 87 коп., що наведено у таблиці відзову на позовну заяву (а.с.19).

Судом, з урахуванням положень ст.117 КЗпП України, ст.27 Закону України «Про оплату праці», «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затверджено постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. (з наступними змінами та доповненнями), не встановлено підстав для неприйняття зазначеного стороною відповідача розрахунку та розміру середньої заробітної плати належної до виплати відповідачем за затримку розрахунку при звільнені позивача, при цьому судом встановлено, що сам період затримки розрахунку відповідача з позивачем становить з 26.11.2018 р. по 26.04.2019 рік (включно).

При цьому, суд зауважує, що ні позивачем, ні відповідачем не враховано, що проведений розрахунок розміру середньої заробітної плати за затримку виплати належних позивачу при його звільнені сум у строки передбачені в статті 116 КЗпП України, проведено без утримання з неї необхідних податків та інших обов`язкових платежів.

Як зазначено у змісті пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а отже, суд в резолютивній частині рішення визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

У в`язку з зазначеним, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний виплатити позивачу суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 26.11.2018 р. по 26.04.2019 р. (включно) у загальному розмірі 33748 грн. 87 коп., після утримання з неї необхідних податків та інших обов`язкових платежів.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Як визначено у ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин.

Проте, крім того, що предметом даної справи є проведення відповідачу виплат середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що передбачено ст.117 КЗпП України, яка за своєю суттю є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, позивачем, крім словесних посилань, не надано суду будь-яких доказів на підтвердження понесення ним моральних страждань та їх обсяг, тяжкість вимушених змін у його житті, втрати нормальних життєвих зв`язків, понесення додаткових зусиль для організації свого життя, тощо.

Згідно положень ст.81 ЦПК України, позивач повинен довести суду обставини на які він посилається (ч.1), доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6).

У зв`язку з зазначеним, суд дійшов висновку, що вимоги позову, в цій частині, задоволенню не підлягають.

Згідно п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, про яке зазначається також у резолютивній частині рішення.

Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно квитанції (а.с.1), позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 18, 76-83, 89, 95, 141, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (м.Запоріжжя, вул.Сталеварів, 14, Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 26.11.2018 р. по 26.04.2019 р. (включно) у загальному розмірі 33748 (тридцять три тисячі сімсот сорок вісім) гривень 87 копійок, утримавши з нього необхідні податки та інші обов`язкові платежі.

В задоволенні решти вимог позовної заяви - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (м.Запоріжжя, вул.Сталеварів, 14, Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) - судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба