Справа № 629/3710/20
Провадження № 2/629/1138/20
УХВАЛА

09 вересня 2020 року м. Лозова, Харківської області

Суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Смірнова Н.А., розглянувши клопотання представника відповідача-адвоката Івченка Дмитра Юрійовича про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя.

08 серпня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про залишення вказаної позовної заяви без руху на підставі ч.11 ст.187 ЦПК України, оскільки визначена позивачем ціна позову є необґрунтованою, а встановлена вартість майна, яке підлягає поділу, не відповідає дійсності. Вважає, що позивачем навмисно вказано не дійсну вартість майна та необґрунтовану ціну позову з метою, щоб не сплачувати судовий збір. Також вказує, що позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження скрутного матеріального становища для відстрочки сплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

14 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є сумісною власністю подружжя та просив виділити йому: двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 200 000 гривень; чотири торгівельні споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 3500000 гривень; Ѕ частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідачу ОСОБА_2 виділити: автомобіль TOYOTA COROLLA, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 , вартістю 200000 гривень; п`ять торгівельних споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 3500000 гривень; Ѕ частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, позивач просив зобов`язати відповідача надати до суду правовстановлюючі документи на автомобіль TOYOTA COROLLA, земельну ділянку, торгівельні споруди та квартиру, так як оригінали цих документів знаходяться у ОСОБА_2 . Окрім цього, позивач просив відстрочити сплату судового збору до постановлення рішення у справі в зв`язку з тяжким матеріальним становищем, обґрунтовуючи тим, що він не працює, 1,2 роки знаходився під вартою ДУ-27 в Харківській області і 5 місяців в умовах цілодобового домашнього арешту, який з 10.08.2020 року змінено на нічний домашній арешт з 20-00 години до 07-00 години.

Ухвалою від 03 вересня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Крім того, зобов`язано ОСОБА_2 надати до суду належним чином завірені копії правовстановлюючих документів на: двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; торгівельні споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль TOYOTA COROLLA, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 , для долучення їх до матеріалів справи, а також їх оригінали для огляду в судовому засіданні.

Відповідно до ст.184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Частиною 1 ст. 187 ЦПК України визначено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Згідно ч.11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Отже аналіз вказаної норми свідчить, що залишення позовної заяви без руху є правом, а не обов`язком суду. Проте на теперішній час суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без руху з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року №2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 16 Цивільного кодексу України зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. У звязку з цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечувати при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку та інтересами позивача( заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Разом із тим, враховуючи положення п. 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі"(«Kreuzv. Poland»)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах, суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір за своїм внутрішнім переконанням.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши клопотання позивача ОСОБА_1 , додані документи, суддя дійшов висновку, що заявлене позивачем клопотання про відстрочку сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, вирішуючи заявлене клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, встановлено, що позивач обґрунтовуючи клопотання про відстрочку сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі зазначив, що він не працює, 1,2 роки знаходився під вартою ДУ-27 в Харківській області і 5 місяців перебував в умовах цілодобового домашнього арешту, який з 10.08.2020 року змінено на нічний домашній арешт в період часу 20-00 години до 07-00 години.

Враховуючи те, що позивач тривалий час перебував в установі попереднього ув`язнення, не мав можливості працювати та отримувати дохід, офіційно не працевлаштований, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія трудової книжки позивача, суддя дійшов висновку про можливість відстрочити сплату судового збору за подання вказаного позову до ухвалення судового рішення, що сприятиме доступу осіб до правосуддя, який повинен застосовуватися на практиці з певною гнучкістю без занадто формального ставлення.

Відповідно ч.2 ст.176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну не можливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Так як на момент відкриття позову позивачем зазначено ціну позову і вона попередньо прийнята судом, суд попередньо визначає, що подальше стягнення судового збору буде здійснено після визначення дійсної ринкової вартості спірного майна.

Суд не позбавлений можливості визначити остаточну суму судового збору, яка підлягає розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, з врахуванням наданих під час розгляду справи доказів, зокрема щодо вартості спірного майна.

Також слід зазначити, що кожен з учасників справи надає докази на підтвердження своєї позиції. Оцінку доказів здійснює суд при постановленні судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без руху.

Керуючисть ст.ст. 10, 12, 76, 175, 177, 260-261 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без руху - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до вимог ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.А. Смірнова