Постанова

Іменем України

04 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 263/13005/18

провадження № 61-2764св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янової Оксани Григорівни на постанову Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Принцевської В. П., Баркова В. М., Биліни Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме - факт смерті її батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Доля Волноваського району Донецької області внаслідок гострої сердечно-судинної недостатності на фоні ішемічної хвороби серця 3 стадії, цукровий діабет ІІ типу, наслідки інфаркту міокарда.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_3 посилалася на те, що вона є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть від 25 грудня 2017 року № 64. Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області їй відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її батька та у видачі свідоцтва про смерть з посиланням на те, що для підтвердження факту смерті були пред`явлені документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з цим просила заяву задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області рішенням від 21 вересня 2018 року у складі судді Ковтуненка В. О.заяву задовольнив. Встановив факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Донецька Донецької області, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Доля Волноваського району Донецької області, причина смерті: гостра серцево-судинна недостатність на фоні ішемічної хвороби серця 3 стадії, цукровий діабет ІІ типу, наслідки інфаркту міокарда. Допустив рішення до негайного виконання.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що заява є обґрунтованою та доведеною. При цьому суд виходив з того, що від встановлення факту смерті ОСОБА_4 залежить виникнення особистих та майнових прав його спадкоємців, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Зазначила, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що батько заявниці ОСОБА_4 помер саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 28 грудня 2017 року він був ще живий і видав ОСОБА_5 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Сазоновим Ф. В. На підставі цієї довіреності ОСОБА_5 продав їй автомобіль, який належав ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Донецький апеляційний суд постановою від 16 жовтня 2019 року рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2018 року скасував. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті залишив без розгляду.

Постанову апеляційний суд мотивував тим, що рішенням місцевого суду вирішено питання про права та інтереси ОСОБА_2 , яка не приймала участі в розгляді справи. Встановлені апеляційним судом обставини свідчить про наявність спору про право та неможливість розгляду цього питання в порядку окремого провадження.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У лютому 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лук`янова О. Г. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року і залишити в силі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не повідомив її про час, дату та місце судового засідання, а тому ОСОБА_1 не мала можливості надати свої пояснення з приводу апеляційної скарги та надати відповідні докази. Апеляційним судом залишено поза увагою той факт, що на час подання заяви не ставилося вимог майнового характеру, а тому не було спору про право, який повинен вирішуватися в судовому порядку. Також касаційна скарга містить доводи про те, що ОСОБА_2 приховала від суду той факт, що Центральним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області зареєстроване кримінальне провадження від 19 жовтня 2018 року за частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України щодо можливого підроблення довіреності від 28 грудня 2017 року, на яку посилалася ОСОБА_2 , та встановлення причетних до цього осіб.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

02 березня 2020 року справа № 522/12832/18 надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки касаційна скарга подана до Верховного Суду до 08 лютого 2020 року, її розгляд Верховний Суд здійснює за правилами ЦПК України в редакції, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права вказують на наявність підстав для обов`язкового скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Порядок виклику та вручення судових повісток визначено у статтях 128, 130 ЦПК України.

Частиною другою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня

2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Донецький апеляційний суд ухвалою від 30 вересня 2019 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2018 року. Встановив учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою від 03 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд закінчив проведення підготовчих дій. Призначив справу до розгляду в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на 16 жовтня 2019 року о 09 годині 45 хвилин з повідомленням учасників справи.

16 жовтня 2019 року апеляційний суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 (її представника), що підтверджується протоколом судового засідання.

Матеріали справи не містять доказів про повідомлення ОСОБА_1 (її представника) про судове засідання, призначене на 16 жовтня 2019 року.

Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Частиною восьмою статті 49 ЦПК України визначено, що заявник та заінтересовані особи у справах окремого провадження мають права та обов`язки сторін, крім випадків, передбачених у розділі IV цього Кодексу.

Повідомлення про судове засідання 16 жовтня 2019 року, в якому ухвалена оскаржена постанова апеляційного суду, шляхом його розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України, за наявності у справі інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 і про її фактичне місце проживання як внутрішньо переміщеної особи (яка є заявником у цій справі, а не відповідачем) не може вважатись належним повідомленням цього учасника справи.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог статей 128, 130 ЦПК України.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені вимоги закону та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 (її представника), щодо якої відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив право заявника знати про час і місце судових засідань, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).

Згідно з частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Оскільки представник ОСОБА_1 обґрунтовує касаційну скаргу тим, що апеляційний суд не повідомив заявницю про розгляд справи і ця обставина підтверджується матеріалами справи, постанова Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янової Оксани Григорівни задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська