Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3770/19
Провадження №: 2/332/195/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Литвиненко І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи: Перша Запорізька державна нотаріальна контора Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину,але не оформила своїх спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
24.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа, що не заявлє самостійних вимог на предмет спору: Перша запорізька державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , який в подальшому було уточнено.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба по батьківській лінії ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склала на його ім`я заповіт. Інших спадкоємців за заповітом немає. До складу спадкового майна увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав гр. ОСОБА_4 . Спадкоємцем ОСОБА_4 була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх прав. Коли минуло півроку, він звернувся до Першої запорізької державної нотаріальної контори для подальшого оформлення спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок було відмовлено у зв`язку із тим, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не було зареєстровано за померлим гр. ОСОБА_4 . У зв`язку із цим позивач просить визнати за ним право власності на даний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.
Ухвалою суду від 26.09.2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрите загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання на 06.12.2019 року.
Ухвалою суду від 24.07.2020 року пояснення позивача ОСОБА_1 були повернуті без розгляду.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити з підстав вказаних у позові.
Представник відповідача просив вирішити справу на розсуд суду.
Треті особи у судове засідання не зявилися, повідомлені вчасно та належним чином, заяв та клопотань від них до суду не надходило.
У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5 яка пояснила, що в будинку проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які приходяться позивачу дідусем та бабусею, у 1999 році ОСОБА_4 помер, ОСОБА_3 залишилась проживати в будинку , про який піклувалася і обробляла земельну ділянку.
У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, її сусідами були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_4 помер перший, ОСОБА_3 залишилась проживати в будинку одна. Онук ОСОБА_1 переїхав після смерті діда до бабусі в будинок проживати. ОСОБА_3 сплачувала комунальні послуги , піклувалася про будинок. Після смерті ОСОБА_3 в будинку продовжував проживати онук ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ніколи не приходила до будинку.
Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с. 9), свідоцтвом про народження ОСОБА_7 , серія НОМЕР_2 (а.с. 11) та свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_3 (а.с. 12).
Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 15.08.2018 року № 04-42/2/3/2393 ОСОБА_3 з 25.12.1997 року по день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті зареєстровані особи відсутні (а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_4 (а.с. 14) та свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 (а.с. 15).
Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 15.08.2018 року № 04-42/2/3/2392 ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_4 по день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті була зареєстрована ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_4 по день смерті (а.с. 16).
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) відсутня інформації про відкриття спадкової справи після померлого ОСОБА_4 (а.с. 17).
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) відсутня інформації за вказаним параметром після померлого ОСОБА_4 (а.с. 18).
Згідно п. 4 прикінцевих та перехідних положень до ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, який був чинний на момент смерті ОСОБА_8 , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Абзацом 1 ст. 551 цього ж кодексу встановлено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 ЦК), право на прийняття належної йому частики спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
З урахуванням наведеного, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_4 фактично вступила у володіння спадковим майном його дружина ОСОБА_3 , але не оформила свої спадкові права.
Згідно із заповітом, посвідченим Державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори 23.09.1999 року гр. ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 (а.с. 13).
23.11.2006 року ОСОБА_1 звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 75 зворотній бік).
Крім ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після померлої баби ОСОБА_3 до Першої Запорізької державної нотаріальної контори також зверталась ОСОБА_2 (а.с. 64 зворотній бік).
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Згідно вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Із вимог ст.ст. 1268 та 1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 2 ст. 1270 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Оскільки із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої баби позивач звернувся у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, він вважаються такими, що належним чином її прийняв.
Згідно постанови державного нотаріуса Першої запорізької нотаріальної контори від 16.08.2019 року середі ОСОБА_9 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 баби, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після померлого чоловіка гр.. ОСОБА_4 (а.с. 34).
Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
За таких обставин, через відсутність документів, які посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на нерухоме майно. Реалізувати своє право у інший, крім судового порядку, спосіб позивач не може.
На підставі вищенаведеного, суд доходить вмотивованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні та обґрунтовані, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 .
Повний текст рішення виготовлено 02.10.2020 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Н.В. Марченко