_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3511/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Коваленко О.Б.

за участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 . 1/2 частина даної квартира належить позивачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2001 року укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з другої сторони в рівних частках кожному. Договір купівлі-продажу від 19.08.2001 року було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A. , зареєстрованою в реєстрі за №13758. Право власності було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 25 вересня 2001 року за №937- стр 155-кн 412 пр.

07 серпня 2004 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 . Після реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище " ОСОБА_10 " (Свідоцтво про одруження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №490).

Після смерті матері позивачки, ОСОБА_11 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 вона, як спадкоємець першої черги за законом отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріальною округу Коваль Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1381. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 29708860, індексний номер:44892995 від 28.12.2018 року.

В квартирі на реєстраційному обліку знаходяться відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її син, ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачі були зареєстровані за даною адресою, але в квартирі ніколи не проживали, їх особистих речей в квартирі не має, комунальних витрат по утриманню квартири вони не здійснюють, житловою площею не цікавляться, жодних претензій з цього приводу не пред`являють. Місце їх фактичного проживання не відомо.

В теперішній час позивачка вирішує питання про відчуження даної квартири, а реєстрація відповідачів за даної адресою створює перешкоди та ускладнює здійснення права на вільне розпорядження майно, яке належить на праві власності, просить позов задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Позивачка надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу слухати у її відсутності.

Відповідачі були повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2001 року укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з другої сторони належить Ѕ частка квартири АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу від 19.08.2001 року посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A. , зареєстрованою в реєстрі за №13758.Право власності було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 25 вересня 2001 року за №937- стр 155-кн 412 пр.

07 серпня 2004 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 . Після реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище " " ОСОБА_10 " (Свідоцтво про одруження,видане відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №490).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2018 року позивачці ОСОБА_1 належить право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріальною округу Коваль Н.В. та зареєстровано в реєстрі за№ 1381. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 29708860, індексний номер:44892995 від 28.12.2018 року.

Відповідно до актів від 25.07.2020 року, що підписані сусідами позивачки та підписи яких завірено Головою правління ОСМД «Корольова 1» Транська Неллі Григорівна, ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 не проживали і не проживають з 09.11.2011 року, особисті речі в квартирі відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно з ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року «Про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації» правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо).

Відповідно до абзацу 10 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності, на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 265, 268, 280-282, 354-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07.10.2020 року.

Суддя Коваленко О. Б.