Постанова

Іменем України

16 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 127/2-1455/2010

провадження № 61-4757св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт, дії якого оскаржуються, - державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сиридюк Тетяна Василівна,

заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на постанову Вінницького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Міхасішина І. В., Войтка Ю. Б., Стадника І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Центральний ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області) Сиридюк Т. В. та просила: визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Сиридюк Т. В. щодо відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1455-2010, виданого Ленінським районним судом міста Вінниці 06 грудня 2010 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 57240928 від 21 вересня 2018 року; зобов`язати державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Сиридюк Т. В. повернути вищевказаний виконавчий документ стягувачу в порядку статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги посилалася на те, що 06 грудня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист № 2-1455-2010 на виконання рішення суду про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Ощадбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») заборгованості за договором іпотечного кредиту в сумі 1 204 351, 52 грн. За змістом виконавчого листа строк пред`явлення його до виконання становить три роки, а саме до 24 травня 2013 року.

21 вересня 2018 року державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Сиридюк Т. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Такі дії державного виконавця є неправомірними, оскільки виконавче провадження відкрито за заявою стягувача після спливу строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила скаргу задовольнити.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за період 2011-2019 років неодноразово переривався та на цей час строк пред'явлення такого виконавчого документа до примусового виконання не сплинув, тому АТ «Ощадбанк» не пропустило цей строк.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову.

Скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Сиридюк Т. В. щодо відкриття виконавчого провадження № 57240928 неправомірними.

Скасовано постанову головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Сиридюк Т. В. від 21 вересня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57240928 з виконання виконавчого листа № 2- 1455-2010 виданого Ленінським районним судом міста Вінниці 06 грудня 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Апеляційний суд виходив з того, що виконавчий лист перебував на примусовому виконанні, проте 29 грудня 2014 року був повернутий стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Відтак з наступного дня після повернення виконавчого листа стягувачу строк його пред`явлення розпочався заново, тому, звертаючись повторно до виконавчої служби 18 вересня 2018 року АТ «Ощадбанк» пропустило встановлений статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк для пред`влення виконавчого листа до виконання.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2020 року АТ «Ощадбанк» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року і залишити в силі ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2019 року.

В обґрунтування касаційної скарги зазначало, що відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21 квітня 1999 року строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Поняття дня повернення виконавчого документа стягувачу та дня винесення постанови про повернення виконавчого документа не тотожні.

Таким чином, строк на пред`явлення виконавчого документа банк не пропустив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з Вінницького міського суду Вінницької області.

29 травня 2020 року справа № 127/2-1455/10 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Судові рішення в частині відмови у задоволенні вимог скарги про зобов`язання державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Сиридюк Т. В. повернути вищевказаний виконавчий документ стягувачу в порядку статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в касаційному порядку не оскаржувалися та не переглядаються.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IXустановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що 06 грудня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист №2-1455-2010 в частині боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованості за договором іпотечного кредиту в розмірі 1 204 351, 52 грн. Рішення суду набрало законної сили 24 травня 2010 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 24 травня 2013 року.

13 січня 2011 року було відкрито виконавче провадження № 23632137 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця від 01 червня 2011 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Постановою державного виконавця від 24 листопада 2011 року було повторно відкрито виконавче провадження № 30027722 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця від 06 грудня 2012 року виконавчий документ було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю в боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

13 травня 2013 року постановою державного виконавця від було відкрито виконавче провадження № 37852528 з примусового виконання виконавчого листа №2- 1455- 2010, який було повернуто стягувачу постановою державного виконавця від 29 грудня 2014 року у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

18 вересня 2018 року стягувач АТ «Ощадбанк» пред`явило виконавчий документ до виконання.

Постановою державного виконавця від 21 вересня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 57240928 з примусового виконання виконавчого листа №2-1455-2010.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній станом на день видачі виконавчого листа 06 грудня 2010 року) виконавчі листи та інші судові документи для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Поширення дії положень Закону України «Про виконавче провадження» на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, статтею 12 якого встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тобто, як на час видачі виконавчого листа №2-1455-2010 (06 грудня 2010 року), так і на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 57240928 від (21 вересня 2018 року) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становив три роки.

Виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, зокрема, на підставі постанови державного виконавця від 29 грудня 2014 року.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 29 грудня 2014 року) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Частиною п`ятою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 29 грудня 2014 року) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Аналогічне положення закріплене у статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній станом на день винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 вересня 2018 року.

Зазначеною нормою встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку зі встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день винесення оскаржуваної постанови) встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, з моменту переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, яким у даному випадку є 30 грудня 2014 року.

Враховуючи наведене, стягувач АТ «Ощадбанк» мав право пред`явити виконавчий документ до виконання з дня переривання цього строку до 30 грудня 2017 року.

Встановлено, що банк пред`явив виконавчий лист до виконання 18 вересня 2018 року, тобто після спливу трьох років з дня винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день винесення оскаржуваної постанови від 21 вересня 2018 року) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день винесення оскаржуваної постанови від 21 вересня 2018 року) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

АТ «Ощадбанк» з відповідною заявою у встановленому законом порядку до суду не зверталося, суд не постановляв ухвалу про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у разі його пропуску є виключною компетенцією суду. До повноважень державного виконавця не входить вирішення питання про поновлення пропущеного стягувачем строку при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження.

Встановивши, що державний виконавець Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Сиридюк Т.В., відкривши виконавче провадження № 57240928 після спливу строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушила вищевказані вимоги закону, вийшла за межі своїх повноважень і не врахувала, що АТ «Ощадбанк» звернулося до державного виконавця з пропуском трирічного строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги були предметом дослідження судів попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки та не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, і стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для йогоскасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу АТ «Ощадбанк» в особі філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційні скарги залишені без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов