Справа № 939/385/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Гумбатова В.А.,

за участі секретаря судового засідання Бурак Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Бородянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту смерті в певний час,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_2 померла в м.Кіровське Донецької області, і її смерть була зареєстрована відділом записів актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР. У Бородянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) їй було відмовлено у державній реєстрації смерті її матері через невідповідність наданих нею на підтвердження факту смерті документу визначеної форми, оскільки ці документи були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Просила встановити факт смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Федорівка Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянки України, яка була зареєстрована: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала до суду заяву, з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити заяву.

Заінтересована особа Бородянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, повідомила про можливість розгляду справи за відсутності представника відділу.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України, заявниця ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в м.Кіровське Донецької області.

Як убачається з копії паспорту громадянина України, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Федорівка Новоград-Волинського району Житомирської області, і з 16 березня 1970 року зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кіровськ Донецької області, і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 04 листопада 1983 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 245.

Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого 13 січня 2020 року відділом записів актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровське Донецької області, про що 13 січня 2020 року складений відповідний запис акту про смерть за № 13.

Як убачається з копії медичного свідоцтва про смерть №9 від 13 січня 2020 року, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із відмови у проведенні державної реєстрації смерті Бородянського районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №21.5-77/73 від 18 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 на підставі пред`явлених документів відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", м. Кіровське Донецької області відноситься до території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч.1 п.1 Постанови Верховної Ради України про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей від 12 травня 2016 року, місто Кіровське було перейменовано на місто Хрестівка.

За правилами ст.1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ila§cu and Others v.Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) , який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх най- мінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, суд приймає рішення на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим і таким, що підлягає встановленню факт, що ОСОБА_2 померла в м.Хрестівка (м.Кіровське) Донецької області 12 січня 2020 року, що за правилами ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно до ст.317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,підлягаєнегайному виконанню.

Керуючись ст.259, 263 - 265, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смертіОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки с.Федорівка Новоград-Волинського району Житомирської області, яка була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вм.Хрестівка (м.Кіровське) Донецької області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області .

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Головуючий-суддяВ.Гумбатов