Провадження № 2/752/1094/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.09.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.

за участю секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 відповідно до договору поруки №39.29-50/453п від 08 жовтня 2007 року, що укладений ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанком».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір поруки №39.29-50/453п від 08.10.2007 року в забезпечення виконання умов договору кредиту який уклали ОСОБА_2 та «ПАТ Укрсоцбанк», що підтверджується договором поруки. ОСОБА_2 зобов`язалась повернути суму кредиту частинами до 08 числа кожного поточного місяця (п 1.1.1. Договору кредиту). Так, як вбачається з розрахунку заборгованості банку позичальник прострочив сплату щомісячних платежів (відсотки та тіло) починаючи з квітня 2009 року. Відтак з моменту прострочення чергового платежу - травень 2014 року в банку виникло право звернутися з вимогою до поручителя про виконання зобов`язань за договором кредиту щодо повернення всієї суми заборгованості. Позивач вважає, що в разі непред`явлення вимоги до поручителя протягом 6 місяців порука є припиненою. Відтак, оскільки банк не звернувся з вимогою до поручителя, порука припинилась через 6 місяців після настання строку пред`явлення вимоги до поручителя, який закінчився в листопаді 2014 року.

Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.06.2019 відкрито провадження по зазначеній справі та постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні, а також призначено підготовче засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Також в позовній заяві позивач зазначила, що просить за її відсутності проводити розгляд справи.

Відповідач АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі та надали суду письмові пояснення.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.10.2007 АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступник Акціонерного товариства «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 уклали договір кредиту № 39.29-50/969к, згідно п. 1.1. договору передбачено, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 245000 дол. США 00 центів зі сплатою 12,25 відсотків процентів річних з порядком погашення заборгованості, який зазначено цьому договорі.

Як зазначає позивач, згідно договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту (п. 1.1. договору поруки).

Відповідно до п. 1.1.1. договору кредиту починаючи з місяця що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 08 числа кожного поточного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму коштів яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користуванням кредитом в розмірі 2171 доларів США, що підтверджується договором кредиту.

ОСОБА_3 зобов`язалась повернути суму кредиту частинами до 08 числа кожного поточного місяця, що передбачено п. 1.1.1. договору кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості банку позичальник прострочив сплату щомісячних платежів (відсотки та тіло) починаючи з квітня 2009 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У частині першій ст. 598 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов`язань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Виходячи з умов кредитного договору та положень ст. 599 ЦК України днем настання виконання основного зобов`язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для добровільного виконання зобов`язання за кредитним договором (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 липня 2015 р. у справі № 6-616цс15).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно з частиною першою, другою ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором.

Правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов`язання встановлений не був.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя.

За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов`язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку.

Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить до поручителя вимоги.

Правова природа зобов`язання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною.

Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов`язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов`язань та настання строку виконання основного зобов`язання.

Виходячи з тотожної природи зобов`язань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ПК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобов`язань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред`явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов`язання.

Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини п`ятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин.

Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.

Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Крім того, позивачем до позовної заяви взагалі не надано оспорюваний договір поруки, а тому суд не може встановити строк дії договору поруки.

У відповідності до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, оскільки зобов`язання за кредитним договором № 5-044/08Ф від 12 серпня 2008 року позичальником ОСОБА_2 були порушені, а поручитель ОСОБА_1 зобов`язалася нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов`язань, уклавши із банком договір поруки, підстави вважати зобов`язання ОСОБА_1 перед кредитором припиненими відсутні.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.Ю. Мазур