13.10.2020 Справа № 756/1795/19
Справа пр. №2/765/918/20
ун №756/1795/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Андрейчука Т.В.,
за участі секретарів судового засідання - Лісовенка О.О.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЗДОРОВО", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЗДОРОВО" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "ЗДОРОВО"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -
Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року ОСОБА_3 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд судді Андрейчуку Т.В.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 січня 2018 року на пл. Шевченка в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю легкового автомобіля Chevrolet Aveo, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та вантажного автомобіля Iveco Stralis, д.р.н. НОМЕР_2 , під кермуванням ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 стверджував, що пригода відбулась унаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 .
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Iveco Stralis, д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "ЗДОРОВО", позивач звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування з покликанням на те, що жоден з учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 04 січня 2018 року, не визнав своєї вини та водії залишили місце пригоди.
Відповідач відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не подав.
Третя особа пояснення щодо позову ОСОБА_1 до суду не подала.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року провадження у справі було зупинене у зв`язку з призначенням у справі судової автотоварознавчої експертизи.
19 березня 2020 року провадження у справі було поновлено у зв`язку з отриманням судом висновку судової автотоварознавчої експертизи.
ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача ПрАТ "Страхова компанія "ЗДОРОВО" у судове засідання повторно не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяву про розгляд справи за відсутності свого представника до суду не подав.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.
04 січня 2018 року на пл. Шевченка в м. Києві з вини водія вантажного автомобіля Iveco Stralis, д.р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу та легкового автомобіля Chevrolet Aveo, д.р.н. НОМЕР_1 , яким кермував ОСОБА_1 .
У результаті пригоди автомобіль Chevrolet Aveo, д.р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.
За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.
З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Цивільна відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Iveco Stralis, д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "ЗДОРОВО" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0002655. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса (а. с. 44). У свою чергу цивільна відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Chevrolet Aveo, д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (далі - ПАТ "НАСК "ОРАНТА") відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2917729.
За положеннями п. 33.2 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
Позаяк дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю забезпечених транспортних засобів, водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли згоди щодо обставин, причин, умов дорожньо-транспортної пригоди, та вини ОСОБА_2 у скоєному, ними використано право, передбачене п. 33.2 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", та спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу) без інформування Національної поліції про її настання (а. с. 12).
За положеннями п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2. ст. 35 цього Закону.
05 січня 2018 року ОСОБА_1 подав ПрАТ "Страхова компанія "ЗДОРОВО" повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування.
Листом від 16 січня 2018 року за вих. №154/133 ПрАТ "Страхова компанія "ЗДОРОВО" відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування з покликанням на те, що жоден з учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 04 січня 2018 року, не визнав вини у її вчиненні, а з складеного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду неможливо встановити його обставини (а. с. 16).
Підстави для відмови страховиком у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону передбачено, що страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування у випадку, якщо невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до ст. 124 КУпАП зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.
У повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколі) від 04 січня 2018 року її учасниками чітко зазначено обставини пригоди, зокрема вказано, що вона відбулась через те, що водій ОСОБА_2 не дотримався безпечного бокового інтервалу, унаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, д.р.н. НОМЕР_1 . При цьому водій ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, особисто зазначивши про це в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколі) від 04 січня 2018 року. За таких обставин водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правомірно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) без інформування Національної поліції про її настання.
Отже, відмова відповідача ПрАТ "Страхова компанія "ЗДОРОВО" у виплаті позивачеві страхового відшкодування не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, її фактичні обставин та не ґрунтується на жодній із передбачених ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
При цьому, згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Жодних доказів на спростування розміру збитків, спричинених власнику автомобіля Chevrolet Aveo, д.р.н. НОМЕР_1 , визначених у висновку автотоварознавчої експертизи від 04 березня 2020 року №СЕ-1207-2-1147.20, відповідачем ПрАТ "Страхова компанія "ЗДОРОВО" суду не надано.
Сума присудженої судом страхової виплати не перевищує максимального розміру, встановленого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року №698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України".
Водночас суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди з огляду на таке.
Ч. 1 ст. 23 ЦК України особі гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
П. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У випадку, якщо цивільна відповідальність особи, яка заподіяла шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу застрахована, то страховик відшкодовує моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів").
З огляду на те, що позивачеві заподіяно моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного йому на праві власності автомобіля, обов`язок з відшкодування такої шкоди покладається на завдавача шкоди, а не його страховика.
Проте ОСОБА_1 не вказано у якості відповідача ОСОБА_2 та не заявлено до нього вимог про відшкодування моральної шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на проведення експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
ОСОБА_1 сплатив 4000,00 грн на проведення у справі судової автотоварознавчої експертизи, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, з відповідача ПрАТ "Страхова компанія "ЗДОРОВО" на користь
Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЗДОРОВО", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЗДОРОВО" (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Н; код в ЄДРПОУ - 33637321) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 (тридцять) копійок та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 13 жовтня 2020 року