УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2020р. Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючої судді Зуб І.Ю.,

за участю секретая Матієнко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_2 ,-

встановив:

Заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою. Просить скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області про арешт коштів боржника, мотивуючи тим, що арешт накладено на рахунок, який використовується для отримання заробітної плати, а на рахунки із спеціальним режимом використання заборонено звернення стягнення. Також просить в порядку ст. 262 ЦПК України винести окрему ухвалу.

Скаржник брав участь в судовому засідання в режимі відеоконференції.

Під час дачі пояснень ОСОБА_1 зазначив, що в прохальній частині скарги ним зроблено помилку в даті оскаржуваної постанови, дата ухвалення постанови державним виконавцем 19.02.2019 року, а не «19.02.2020 року».

Надав суду заяву про виправлення зазначеної помилки та про поновлення строку звернення до суду. Із тексту заяви вбачається, що ОСОБА_1 знав про винесення даної постанови, звільнився з роботи, працевлаштувався тільки в липні 2020 року та 20.07.2020 року звернувся до відділу примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса» з проханням зняти арешт. 18.08.2020 року отримав відмову.

Представник Відділу примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іванченко М.В. в судовому засіданні підтримала заперечення, просила скаргу залишити без задоволення, щодо вирішення питання про поновлення строку звернення до суду покладається на розсуд суду.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про час розгляду повідомлявся.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, встановлено наступне.

19.02.2019 року старшим державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів на всіх рахунках боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №54831796.

ОСОБА_1 визнав в судовому засіданні, що знав про винесення вказаної постанови. З його пояснень вбачається, що він звертався до виконавчої служби після винесення постанови від 19.02.2019 року, в період з 19.02.2019 року по 20.07.2020 року.

Доказів такого звернення не надав.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

ОСОБА_1 під час судового засідання визнав, що знав про винесення постанови від 19.02.2019 року, звільнився з роботи після її прийняття та звертався до виконавчої служби з цього приводу. Зі скаргою до суду звернувся 26.08.2020 року, що вбачається з відмітки на поштовому конверті, тобто з порушенням строку звернення визначеному у статті 449 ЦПК України.

Стаття 126 ЦПК України визначає, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі скарги та доданих до неї матеріалів та з пояснень ОСОБА_1 не вбачається, що скаржник був позбавлений можливості у строки, визначені ЦПК України, звернутись до суду зі скаргою на рішення державного виконавця про арешт його рахунків. Переконливих причин для визнання строку звернення до суду порушеним із поважних причин скаржником не зазначено, доказів поважності пропуску строку звернення до суду не надано. Пропущений строк становить понад рік, й не може бути безпідставно поновлений.

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду із скаргою вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим у всіх випадках протягом усього періоду часу коли вони існують, і які є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтвердженні належними доказами.

З огляду на встановлені обставини, суд не вважає причини пропуску строку на звернення до суду із скаргою зазначені заявником поважними, а тому і не визнає їх такими.

На підставі викладеного, враховуючи закінчення строку встановленого законом для звернення до суду із скаргою та не встановлення в ході розгляду справи поважних причин його пропуску та підстав для його поновлення, суд приходить до висновку, що наявні підстави для залишення скарги без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз`яснити скаржнику, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права заявника звернутися до суду повторно із скаргою та вмотивованим клопотанням про поновлення процесуального строку із зазначенням обставин поважності його пропуску.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 126, 127, 131, 284-287, 354, 449 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Роз`яснити скаржнику про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 07.10.2020 року.

СуддяІ. Ю. Зуб