ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1418/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу №686/17017/16-ц за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року (суддя Стефанишин С.Л., відомості про дату складення повного судового рішення відсутні) в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 25 червня 2014 року, яка виникла станом на 15 червня 2016 року, в розмірі 19115 грн 50 коп, у тому числі: 10054 грн18 коп тіло кредиту, 4562 грн 96 коп проценти за користування кредитом, 4551 грн 85 коп пеня за прострочене зобов`язання, 900 грн пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн, 500 грн - штраф (фіксована частина), 886 грн 45 коп штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року позов задоволено, заборгованість за договором у сумі 19115 грн 50 коп стягнуто з відповідачки на користь Банку.

За заявою ОСОБА_1 ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2020 року заочне рішення суду скасовано, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року в задоволені позову відмовлено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідачки витрати на правничу допомогу в сумі 17325 грн.

АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. При стягненні судових витрат суд не врахував характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, необхідний і фактично наданий обсяг правничої допомоги. Відповідачка не надала доказів на підтвердження оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

У відзиві представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів позивача. Просить врахувати, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Такого клопотання при розгляді справи в суді першої інстанції Банк не заявляв. Відповідачем надані та судом враховані докази обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, їх вартість. Відповідно до діючого законодавства підтверджені доказами витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи вони фактично сплачені стороною, чи мають бути сплачені згідно з умовами договору про надання правничої допомоги.

Рішення суду в частині вирішення позову не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 25 червня 2014 року в розмірі 19115 грн 50 коп, у тому числі: 10054 грн18 коп - тіло кредиту, 4562 грн 96 коп - проценти за користування кредитом, 4551 грн 85 коп - пеня за прострочене зобов`язання, 900 грн - пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн, 500 грн - штраф (фіксована частина), 886 грн 45 коп - штраф (процентна складова).

Заборгованість за договором виникла у зв`язку із здійсненням 07 травня 2015 року переказів коштів з карткових рахунків відповідачки без її згоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 18 липня 2019 року, визнано недійсними операції (трансакції) щодо переказів 07 травня 2015 року коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк»: № НОМЕР_1 у сумі 950 грн, № НОМЕР_2 у сумі 8500 грн і 290 грн, № НОМЕР_3 у сумі 4860,55 грн і 3362,71 грн і 1269,70 грн. Скасовано відсотки, неустойку, комісії та інші штрафні санкції, нараховані Банком за оскаржуваними ОСОБА_1 операціями (трансакціями) щодо переказу 07 травня 2015 року коштів з її кредитного карткового рахунку № НОМЕР_2 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

При ухваленні рішення про відмову в позові Банку суд першої інстанції стягнув з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу в справі у сумі 17325 грн.

Рішення суду в частині вирішення питання про судові витрати відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

На підставі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, професійну правничу допомогу Присяжній С.В. у справі надавав адвокат Бейлик А.Б. відповідно до договору про надання правничої допомоги від 22 жовтня 2019 року та Додатків до нього №1 від 22 жовтня 2019 року, №2 від 11 берзня 2020 року.

У заяві про перегляд заочного рішення суду від 25 листопада 2019 року відповідачка зазначила орієнтовний розмір витрат на правничу допомгу при розгляді цієї заяви (6000 грн).

У відзиві на позовну заяву від 07 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 зазначив орієнтовний розмір витрат на правничу допомгу при розгляді справи (15000 грн).

29 травня 2020 року в електронному вигляді та 03 червня 20202 року до закінчення судових дебатів адвокат Бейлик А.Б. подав до Хмельницького міськрайонного суду заяву про включення до судових витрат відповідача витрат на професійну правничу допомогу з доказами на підтвердження їх розміру - детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; акти приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 11 березня 2020 року та №2 від 26 травня 2020 року; звіти про витрачений час на надання правничої допомоги; рахунки-фактури №11/03/20 від 11 березня 2020 року на суму 6000 грн і №26/05/20 від 26 травня 2020 року на суму 11325 грн; копії запитів адвоката та відповіді на них; копіїі судових рішень на підтвердження вивчення судової практики.

На підставі наведених норм права, наданих суду доказів на підтвердження розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та у зв`язку з відмовою в позові суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення таких витрат з позивача.

Доводи апеляційної скарги Банку про неспівмірність витрат і недоведеність їх оплати відповідачкою не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 і ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії, бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. З цих підстав суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, визначені положеннями частин 5, 6, 7, 9 статті 141 ЦПК України.

Під час розгляду справи позивач не заявляв клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з підстав неспівмірності. Воно надійшло до суду лише 30 червня та 01 липня 2020 року.

Отже, суд не мав підстав для зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 5.3. договору про надання правничої допомоги від 22 жовтня 2019 року формою винагороди адвоката за надання правничої допомоги замовникові є гонорар. Вартість послуг та порядок оплати гонорару за договором визначається згідно з додатком (додатками) до цього договору, що є його невід`ємними частинами. Грошова сума сплачується адвокату або перераховується на його рахунок за домовленістю сторін і визначається в додатках або акті приймання-передачі послуг до цього договору.

У пункті 4. Додатку №1 від 22 жовтня 2019 року, Додатку №2 від 11 берзня 2020 року до договору про надання правничої допомоги від 22 жовтня 2019 року сторони погодили, що гонорар за надання правничої допомоги сплачується (підлягає сплаті) замовником не пізніше ніж через 30 днів з дня набрання законної сили рішенням Хмельницького міськрайонного суду або постановою Хмельницького апеляційного суду в справі.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

З огляду на викладене, слушними є викладені у відзиві на апеляційну скаргу аргументи представника відповідачки про підставність стягнення на користь ОСОБА_1 підтверджених доказами витрат на правничу допомогу, які мають бути сплачені.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта