Справа № 752/5768/20
Провадження № 2/752/4810/20
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Козуліну А.В. звернувся до суду із позовом до відповідача Державного агентства автомобільних доріг України, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 04.03.2020 року № 51 ВДС «Про застосування дисциплінарного стягнення до виконуючого обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області ОСОБА_1 ».

В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до наказу Державного агентства автомобільних доріг України № 495-К від 06.12.2019 р., був призначений виконуючим обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області. 04.03.2020 року головою Державного агентства автомобільних доріг України Кубраковим О.М. було прийнято наказ від 04.03.2020 року № 51-ВДС «Про застосування дисциплінарного стягнення до виконуючого обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області ОСОБА_1 », відповідно до якого позивачу було оголошено догану за неналежне виконання службових обов`язків, передбачених п. 7.2 Положення про Службу автомобільних доріг у Кіровоградській області. Позивач вважає зазначений наказ незаконним та безпідставним, оскільки, спірний наказ всупереч вимог закону не містить інформації стосовно того, з який конкретно дисциплінарний проступок було накладено стягнення на позивача, не зазначено дату та обставин його вчинення. Спірний наказ не підтверджений належними та допустимими доказами, які б вказували на конкретні умови договору, правила трудового розпорядку, вимоги локального (внутрішнього) чи загальнодержавного нормативно-правового акту було порушено позивачем. Формулювання вчиненого проступку обмежено загальним висновком про неналежне виконання службових обов`язків, передбачених п. 7.2 Положення про Службу автомобільних доріг у Кіровоградській області, однак, зазначене посилання не дає можливості встановити конкретні обставини притягнення до відповідальності, оскільки, цей пункт містить загальні положення щодо повноважень та обов`язків начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області, а тому неможливо встановити, що конкретно було порушено позивачем. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що дисциплінарне стягнення на позивача було накладено безпідставно, і, як наслідок, було безпідставно притягнуто до відповідальності, оскільки, відсутні конкретні факти порушення трудової дисципліни та наслідки цього дисциплінарного порушення, а відтак позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.03.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно вказала, що спірний наказ було винесено з істотним порушенням вимог закону, а відтак, останній, підлягає скасуванню, як протиправний.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив в позові відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві на позов. Одночасно вказав, що позивачем не було виконано функціональні обов`язки, передбачені п. 7.2 Положення, в зв`язку з чим позивачу було правомірно оголошено догану. При накладенні на позивача дисциплінарного стягнення було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, його вину, та інші вимоги закону, а відтак підстав для визнання наказу протиправним та його скасування відсутні.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що відповідно до копії наказу голови Державного агентства автомобільних доріг України № 495-К від 06.12.2019 року, ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області 09.12.2019 року до призначення в установленому порядку начальника зазначеної служби.

Відповідно до копії наказу голови Державного агентства автомобільних доріг України Кубракова О.М. № 51-ВДС від 04.03.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до виконуючого обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області ОСОБА_1 », виконуючому обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області, було оголошено догану за неналежне виконання службових обов`язків, передбачених п. 7.2 Положення про Службу автомобільних доріг у Кіровоградській області.

Підставами винесення зазначеного наказу були: доповідна записка начальника Управління експлуатації доріг Федоренка О.В. від 19.02.2020 року № Дз-24, пояснення виконуючого обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області Царенка О.М. від 26.02.2020 року № 289/14, доповідна записка начальника Управління експлуатації доріг Федоренка О.В. від 28.02.2020 р. № Дз-32.

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 Положення про Службу автомобільних доріг у Кіровоградській області, начальник Служби очолює службу, здійснює керівництво її діяльністю, а також, зокрема, забезпечує належне виконання Службою наказів та доручень Уповноваженого органу управління з питань, що належать до сфери діяльності Служби, звітує перед Уповноваженим органом управління про виконання планів роботи Слубжи та покладених на неї завдань, про усунення порушень і недоліків, виявлених під час проведення перевірок діяльності Служби, несе персональну відповідальність за виконання покладених на Службу завдань, відповідає за ефективне та цільове використання коштів, що надходять на фінансування дорожнього господарства у Кіровоградській області згідно із законодавством.

Відповідно до договору підряду № 37/19 від 18.03.2019 року, укладеного між Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області та ДП «Кіровоградський облавтодор», зобов`язано виконавця надати послугу згідно технічного завдання, викладеного в тендерній документації, з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Кіровоградській області (Кропивницький район), протяжністю 161,7 км (пункти 2.4 та 2.5 договору щодо планів завдань та актів-дефектів (План робіт).

Наказом Державного агентства автомобільних доріг України № 542 від 28.12.2019 року «Про затвердження обсягів фінансування і видів робіт зі збереження доріг у 2020 році в умовах обмеженого фінансування дорожньої галузі, було затверджено зведений по Укравтодору та у розрізі областей план із збереженням доріг загального користування державного значення, планом виконання робіт по областях, планом виконання робіт із збереження штучних доріг по областях.

Окремим дорученням Державного агентства автомобільних доріг України від 31.01.2020 року № 22-ОД, Службам автомобільних доріг в областях доручено встановити постійний контроль за виконанням робіт в межах затверджених обсягів відповідно до передбаченого фінансування з урахуванням сезонного характеру їх виконання, а також зазначено про необхідність щомісячного інформування до 4 числа місяця, наступного за звітним, згідно із формами додатків 1 та 2.

05.02.2020 року директору ДП «Кіровоградський облавтодор» в.о.начальника Служби автомобільних доріг в Кіровоградській області було направлено лист про доведення обсягу фінансування робіт на лютий.

10.02.2020 року директору ДП «Кіровоградський облавтодор» в.о.начальника Служби автомобільних доріг в Кіровоградській області було направлено лист № 198/16 разом із планом робіт на лютий місяць в фізичних показниках.

Однак, 19.02.2020 року начальником Управління експлуатації доріг Федоренком О.В. було складено та подано Голові Державного агентства автомобільних доріг України доповідну записку, відповідно до якої було встановлено, що за результатами аналізу планів робіт на лютий місяць 2020 року було встановлено відсутність обсягів робіт, а також той факт, що не на усі дороги було видано плани-завдання, як це передбачено п. 1 окремого доручення Голови Укравтодору від 31.01.2020 року № 22-ОД та умовами договору підряду між службою та підрядною організацією.

З метою усунення порушень щодо виконання наказу Укравтодору від 28.12.2019 року № 542 та окремого доручення від 31.01.2020 року № 22-ОД, в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області ОСОБА_1 26.02.2020 року направив голові Державного агентства автомобільних доріг України лист, відповідно до якого було повідомлено, що Службою було доведено підряднику ДП «Кіровоградський облавтодор» план робіт на лютий, а також враховуючи вимоги щодо доведення планів-завдань з розподілом обсягів робіт між дорогами, видами, фізичними показниками та адресними прив`язками, листом від 10.02.2020 року № 19/16, було направлено додатковий план, який містив всі необхідні вимоги.

З наведеного листа вбачається, що позивач, направивши підряднику ДП «Кіровоградський облавтодор» додатковий план, який містив всі необхідні вимоги, фактично вказав на те, що первісний план не мав всіх необхідних даних та, як наслідок, викладені в доповідній записці начальника Управління експлуатації доріг Федоренком О.В. факти відповідали дійсності.

Окремо варто відзначити, що лист від 26.02.2020 року було подано в.о.начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області поза межами встановлених в окремому дорученні строків, та фактично після складення та подання 19.02.2020 року начальником Управління експлуатації доріг Федоренком О.В. доповідної записки Голові Державного агентства автомобільних доріг України.

27.02.2020 року начальником Управління експлуатації доріг Федоренком О.В. було складено та подано Голові Державного агентства автомобільних доріг України доповідну записку, відповідно до якої було вказано, що надані керівниками служб автомобільних доріг в ряді областей пояснення щодо усунення цих недоліків засвідчили, що ними не були вжиті належні заходи на виправлення існуючого стану справ та не забезпечено належну організацію робіт і контроль за виконанням відповідних директивних документів Укравтодору, а тому начальником Управління експлуатації доріг Федоренком О.В. було запропоновано вжити відповідних заходів адміністративного реагування до керівників Служб, зокрема, в Кіровоградській області.

В обґрунтування позову було зазначено, що дисциплінарне стягнення на повивача було накладено безпідставно, і, як наслідок, було безпідставно притягнуто до відповідальності, оскільки, відсутні конкретні факти порушення трудової дисципліни та наслідки цього дисциплінарного порушення, а відтак позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ.

Заперечуючи проти позовних вимог, стороною відповідач вказувалось на те, що дисциплінарне стягнення на позивача було накладено правомірно, із дотриманням обов`язкових умов, вина позивача доведена, а відтак наказ є законним та скасуванню не підлягає.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Відповідно до ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідно до ч. 3 ст.149 КЗпП України, при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

В ході розгляду справи знайшов своє об`єктивне підтвердження факт неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків, що зафіксовано в доповідних записках від 19.02.2020 року та від 28.02.2020 року, та із наданих позивачем пояснень в листі на адресу Укравтодору, було зазначено про направлення додаткових планів із усіма необхідними даними, що свідчить про фактичне визнання позивачем, що у встановлені в окремому дорученні строки та за встановленою формою позивач не здійснив належну організацію робіт, своєчасність та повноту надання звітності, а також контроль за виконанням відповідних директивних документів відповідача, а відтак, на думку суду, в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, в зв`язку з чим наказ про оголошення позивачу догани є правомірним.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що в наказі зокрема, чітко не відображено дату та обставини вчинення правопорушення, відсутні докази того, які саме конкретні умови трудового договору, пункти положення були порушені позивачем, а відтак спірний наказ є незаконним, оскільки, в наказі чітко зазначено який пункт Положення належним чином не виконав позивач, як і зазначено дані про підстави винесення оспорюваного наказу, а не вказівка на дату та обставини вчинення правопорушення в наказі, на думку суду, не є порушенням в розумінні положень ст. 149 КЗпП України.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що відповідачем не був порушений порядок застосування дисциплінарного стягнення, визначений ст. 149 КЗпП України, оскільки, стягнення застосовано уповноваженою посадовою особою, перед його застосуванням позивачем були надані пояснення, які були викладені в листі на адресу Державного агентства автомобільних доріг України, вид обраного стягнення відповідає тяжкості вчиненого порушення трудової дисципліни.

Стороною позивача не доведено, а судом не встановлено порушень трудового законодавства в діях відповідача при винесені спірного наказу, оскільки при оголошенні догани позивачу, відповідач діяв в межах своїх повноважень, у спосіб та в порядку, визначеному законодавством.

Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 04.03.2020 року № 51 ВДС, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану вцілому є такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Стороною позивача в ході розгляду справи не доведено належне виконання позивачем п. 7.2 Положення про Службу автомобільних доріг у Кіровоградській області, зокрема, в частині вчасного та повного виконання наказу Укравтодору від 28.12.2019 року № 542 та окремого доручення від 31.01.2020 року № 22-ОД, а відтак відповідачем на підставі зібраних доказів, які були також досліджені судом в ході розгляду даного спору, - було правомірно притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності.

На думку суду, інші доводи та обґрунтування позову, не спростовують висновків суду про законність спірного наказу, та стороною відповідача надано суду достатні та належні докази, які вказують на наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, які проявились в неналежній організації позивачем робіт, своєчасності та повноті надання звітності Укравтодору.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1та17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом не встановлено підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання спірного наказу протиправним, при винесені спірного наказу відповідач діяв в межах наданих повноважень та у відповідності до встановлених законом вимог, а відтак позов про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення є необґрунтованим, безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко