Справа № 473/2310/20
РІШЕННЯ

іменем України

"05" жовтня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є. , при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди другого законного представника

В С Т А Н О В И В:

20.07.2020 року позивач ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , який є батьком їх спільної дитини, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини його згоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що їх спільна з відповідачем дитина немає місця реєстрації, її дії направлені на реалізацію захисту права дитини шляхом реєстрації місця його проживання є неможливими без вираженої згоди відповідача ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 за реєстраційним місцем не проживає, біля трьох років перебуває за межами території України на заробітках (Польща), ігнорує її звернення щодо надання згоди на порушене право дитини не підтримуючи будь-кого зв`язку, позивач просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи без самостійних вимог - відділу ведення реєстру територіальної громади м. Вознесенська Департаменту надання адміністративних послуг Вознесенської міської ради - в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про вирішення спору на розсуд суду та розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2015 року по 26.07.2018 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями паспорту позивача, свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім`ї позивача.

Позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , їх спільна дитина - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взагалі не має реєстраційного місця проживання.

Як встановлено судом, 23.07.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до відділу ведення реєстру територіальної громади м. Вознесенська Департаменту надання адміністративних послуг Вознесенської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання її малолітньої дитини за адресою місця реєстрації свого проживання: АДРЕСА_1 , але позивачці було відмовлено у реєстрації місця проживання малолітньої дитини з посиланням на п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 - відсутність письмової згоди батька дитини на виконання вказаних дій, обов`язковість надання якої вимагає закон, що підтверджується відповідним записом на зворотній стороні заяви позивача про реєстрацію місця проживання дитини.

Із матеріалів справи слідує, що на теперішній час батько малолітньої дитини позивачки, з її слів, перебуває за межами території України на заробітках (Польща) більше трьох років, долею дитини не цікавиться, тим самим усунувся від виконання обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, що унеможливлює отримання позивачем письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем проживання матері.

Будь - яких обставин, які б свідчили про наявність спору між батьком та матір`ю дітей щодо визначення місця проживання дитини, судом не встановлено.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини позивача за місцем фактичного її проживання суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, як це визначено вимогами Конвенції про права дітей та Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Пунктом 2.3 Порядку № 1077 встановлено, що відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 (далі по тексту - Правила № 207), також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Орган реєстрації відмовляє в реєстрації / знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.29 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Гарнага проти України» зазначено, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» (<…>) [ВП], заява № 30210/96, п. 158, ECHR 2000-ХІ).

Таким чином, суд, приймаючи постанову про задоволення позовних вимог, повинен не лише вирішити позовні вимоги у відповідності до принципів верховенства права та законності, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права.

З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про надання дозвілу на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди другого законного представника - задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів .

Суддя: Старжинська О.Є.