Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-о/733/23/20
Єдиний унікальний №733/626/20
Рішення

Іменем України

05 жовтня 2020 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. В своїй заяві вказав, що з 1990 року він проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало останньому. Позивач, як спадкоємець за законом, провів поховання спадкодавця, вступив в управління та розпорядження спадковим майном, на даний час користується та розпоряджається ним, але реалізувати свої права та належним чином оформити спадщину не може, оскільки відсутній факт спільного проживання його із ОСОБА_2 однією сім`єю, у зв`язку з чим просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю його разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме: в період з 1990 року і до дня смерті ОСОБА_2 .

В судове засідання заявник не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник зацікавленої особи Ічнянської міської ради Чернігівської області на судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що з 1990 року заявник ОСОБА_1 проживав однією сім`єю із ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

ОСОБА_1 здійснив поховання спадкодавця, вступив в управління та розпорядження спадковим майном , що підтверджується копією довідки Бурімського старостинського окугу Ічнянської міської ради Чернігівської області від 15 січня 2020 року № 42/03-27 (а.с.7), але реалізувати свої права та належним чином оформити спадщину не може, оскільки відсутній факт постійного проживання його разом із ОСОБА_2 на день смерті останнього.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

П.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно дост. 525 ЦК УРСР 1963 року (який підлягає застосування до даних правовідносин) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч. 1, 2ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

З положень ст. 548 ЦК УРСР 1963 року вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном.

Заявник ОСОБА_1 відповідно до ЦК УРСР 1963 року, є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті вказаної особи, судом не встановлено.

Факт проживання однією сім`єю заявника із ОСОБА_2 в період з 1990 року по 13 грудня 1997 року підтверджується матеріалами справи (а.с.6-7) та показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно з 1990 року постійно проживав разом із ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , вели спільне підсобне господарство. ОСОБА_1 протягом останніх 4 років доглядав та піклувався за ОСОБА_2 , так як останній хворів, а також заявник здійснив поховання спадкодавця.

Пунктом 9 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Таким чином, суд, проаналізувавши все в сукупності, прийшов до висновку, що в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , починаючи 1990 року і по день його смерті, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, в АДРЕСА_1 .

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, породжує юридичні наслідки для останнього - право на спадкування, і встановити його іншим шляхом неможливо.

Керуючись ст. 4, 13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , факт його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , починаючи 1990 року і по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Ічнянська міська рада Чернігівської області, місце знаходження: м. Ічня, площа Т.Шевченка, 1 Чернігівської області, .

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2020 року

Суддя Т. В. Карапиш