ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6936/17
провадження № 2/753/92/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2020 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Литвин Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та пояснили суду, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0107 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки відповідачка здійснила будівництво свого будинку на земельній ділянці позивача, останній просив суд зобов`язати ОСОБА_2 за власні кошти знести зведену нею забудову.

У судовому засіданні представники відповідачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти задоволення позовних вимог заперечували та зазначили, що межа між ділянками за адресою: АДРЕСА_1 існує щонайменше протягом 13 років та відображена у земельно-кадастровій документації, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Також відповідачка та її представники просили суд відмовити у позові у зв`язку зі спливом строків позовної давності (а.с. 42-43).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 є власником земельної ділянки, площею 0,0107 га, кадастровий номер :90:020:0258, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 35376203 від 24.03.2015 (а.с. 8).

Власницею земельної ділянки, площею 0,0954 га, кадастровий номер :90:020:0105, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 135856 від 31.08.2006 (а.с. 48).

Відповідно до даних кадастрового плану земельна ділянка, яка належить ОСОБА_8 , на межі від В до А граничить з земельною ділянкою ОСОБА_2. Жодних порушень меж земельної ділянки чи накладень на межі земельної ділянки, що належить ОСОБА_8 , не встановлено (а.с. 41).

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_9 відповідачка є її донькою та в 2006 році остання почала здійснювати будівництво на земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою позивача. Коли ОСОБА_2 почала здійснювати будівництво земельна ділянка була пуста. У подальшому на межі земельних ділянок поставили огорожу у вигляді сітки, яку ніхто не рухав. Будинок побудований на відстані двох метрів від земельної ділянки позивача (а.с. 70).

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_10 відповідка є її сусідкою та з 2006 року по 2010 рік остання здійснювала будівництво на земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою позивача. Ще до побудови будинку у якості розмежування земельних ділянок між ними була поставлена сітка. Жодних захоплень сусідньої земельної ділянки відповідачка ОСОБА_2 не здійснювала. Де саме повинні бути розташовані межі земельних ділянок свідок не знає (а.с. 71).

Відповідно до частини першої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно з частинами другою та третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У відповідності до положень частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем відповідно до вимог ст. 76-80 ЦПК України не надано до суду жодного документу, яким останній підтверджує незаконне захоплення його земельної ділянки відповідачем, тобто позивач не надав до суду належних та допустимих доказів забудови відповідачем будинку на земельній ділянці позивача. Крім того, позивач як в позові, так і судовому засіданні не вказав розмірів і конкретного місця своєї земельної ділянки на якому відповідач звела свій будинок. Також, показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтверджується, що межа між сусідніми ділянками була встановлена до зведення будинку відповідачкою та ніхто її не порушував (а.с. 70, 71).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести за кошти відповідача зведену нею забудову на земельній ділянці АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Водночас суд зазначає, що позивачем при звернення до суду строки позовної давності не порушені, оскільки на вимоги власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, позовна давність не поширюється, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 11, 13, 15, 16 Цивільного Кодексу України, ст. 152, 158 ЗК України, ст. 7, 9, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 244, 245, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести за кошти відповідача зведену нею забудову на земельній ділянці АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя : О.М. Колесник