Єдиний унікальний номер 725/4505/20
Номер провадження 2/725/780/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила визнати право власності на спадкове майно в квартирі АДРЕСА_1 , а саме: за ОСОБА_1 на 3/4 ідеальні частки у вказаній квартирі, а за ОСОБА_2 на 1/4 ідеальну частку у вказаному майні; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ст. 184 ЦПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Натомість, звертаючись до суду з даним позовом, позивач у прохальній частині позовної заяви, окрім захисту своїх прав заявляє також вимоги про визнання права власності на частку в спірному майні за відповідачем та у тексті позовної заяви не обґрунтовує необхідність захисту її порушених прав шляхом вирішення питання про визнання права власності на частку в майні за відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Так, позивачем додано до позовної заяви звіт про незалежну оцінку спірного майна, натомість у відповідності до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява є окремим процесуальним документом, який пред`являється позивачем до суду в установленій процесуальним законом формі та вимоги до її змісту містяться в ст. 175 ЦПК України, у зв`язку з чим згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок визначення ціни позову, яка вказується ним у тексті позовної заяви та при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд встановлює відповідність ціни позову.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, одночасно з позовною заявою позивач звернулась до суду з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору, посилаючись на те, що сума судового збору, яку необхідно сплатити в три рази перевищує її щомісячну заробітну плату та становить більш нід 5 % її щорічного доходу.

Частиною другою ст. 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за звернення фізичною особою до суду з позовною заявою немайнового характеру розмір судового становить 840,80 грн., а у разі заявлення майнових вимог судовий збір обчислюється у розмірі 1% ціни позову, але не менше 840,80 грн. та не більше 10510 грн.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивачем об`єднано дві окремі вимоги майнового характеру, зокрема про визнання права власності на майна як за нею так і за відповідачем, а тому кожна з заявлених вимог є об`єктом справляння судового збору.

Так, позивачем у тексті позовної заяви не визначено ціну позову, натомість з урахуванням доданих до матеріалів позовної заяви доказів вбачається, що вартість спірної квартири становить 1160755 грн., оскільки позивачем заявлено вимоги про визнання права власності за нею на 3/4 частини спірного майна, а за відповідачем на 1/4 то сума судового збору, яка підлягає сплаті в даному випадку становить 10510 грн., тобто максимальний розмір судового збору, який підлягає сплаті фізичною особою за вимогами майнового характеру. (Реквізити для сплати судового збору: Рахунок UA UA0024004; МФО - 899998; Отримувач коштів- Чернівецьке УК/Першотравн.р-н/22030101; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37978173; Банк отримувача коштів Казначейство України (ЕАП); Назва суду Першотравневий районний суд м. Чернівці).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та практику ЄСПЛ (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Шишков проти Росії» вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Враховуючи наявні в матеріалах позовної заяви докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про звільнення від сплати судового збору, оскільки остання офіційно працевлаштована, не надала доказів перебування на її утриманні непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору, при цьому з клопотанням про відстрочку чи розстрочку сплати судового збору остання до суду не зверталась.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 184, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху, надавши позивачу з дня отримання ним даної ухвали 5-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у вказаний строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Відповідно до ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна