Справа № 362/5895/17
Провадження № 2/362/134/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретарів судового засідання Шевченко М.В., Чорної М.В., Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Васильківська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

10.11.2017 р. позивач звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_1

29.11.2017 р. ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі.

26.03.2018 р. ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, призначено підготовче засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Васильківська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини.

17.01.2020 р. суд закрив підготовче судове засідання у справі та призначив справу до розгляду.

Представник позивача адвокат Шумило Н.М. подала до суду письмову заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач подав заяву про слухання справи за його відсутності та визнання позову в порядку ст. 206 ЦПК України, просив позов задовольнити.

Представник Васильківської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, надавши суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст.ст. 1 та 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст.9 Конвенції ООН «Про права дитини», яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, крім якщо таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають окремо і необхідне прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип ст.6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Аналогічна норма міститься і в ст. 7 СК України, яка передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як вбачається з положень п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до приписів частин 4 та 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт обстеження житлово-побутових умов за формою згідно з додатком 9. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , та її батьками являються сторони по справі (а.с. 6).

Відповідно до Актів обстеження від 21.08.2017 р. та 16.11.2017 р., ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживає та знаходиться на її повному утриманні донька ОСОБА_3 . Умови проживання добрі, дитина доглянута та забезпечена всім необхідним (а.с. 21). Місце проживання доньки ОСОБА_3 з матір`ю також підтверджується довідкою Калинівської селищної ради від 16.11.2017 р. (а.с. 24).

Згідно характеристики за місцем проживання ОСОБА_1 від 21.08.2017 р., проживає в смт. Калинівка з 2014 р. з мамою та донькою, зарекомендувала себе з позитивної сторони (а.с. 23).

ОСОБА_1 займає посаду бухгалтера в ПП «Технопарк-Експо» та головного бухгалтера в Концерн «Оборонпром», про що свідчать відповідні довідки від 01.07.2019 р. (а.с. 87, 88).

Згідно висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №1311/6-23 від 29.10.2019 р., Васильківська районна державна адміністрація в інтересах малолітньої вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 98-99).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, також суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 160, 161 СК України, ст. 6 Декларації прав дитини, ст.ст. 2, 4-13, 77-84, 259, 263-265, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Васильківська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини -задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.М.Кравченко