Справа № 653/636/20
Провадження № 2/653/529/20
23 вересня 2020 року
Генічеський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Волвенко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків в сумі 4023 грн. 52 коп. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2102 грн.
Позовні вимоги мотивує тим, що між позивачем, який є постачальником електричної енергії та відповідачем, який являється споживачем укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за № 37344525.
Вказує, що позивач надав відповідачу послуги за адресою АДРЕСА_1 , однак всупереч умов договору, відповідач не здійснює сплату за спожиту електричну енергію в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01 січня 2019 року по 01 травня 2019 року, що складає 4023 грн. 52 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.
В судовому засіданні представник позивача був відсутнім. Ним надано заяву, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 була повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явилась, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Правовідносини у сфері постачання та споживання електроенергії регулюються ст. ст. 714, 1166 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року № 312.
У відповідності до пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребувала отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Згідно п. 8 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Пунктом 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Відповідно до п. 1.2.15 ПРРЕЕ укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.
Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії ( п. 2.1.6 ПРЕЕ).
На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами (п. 1.2.15 ПРРЕЕ).
Як встановлено ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
За змістом статей 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» являється енергопостачальником та має ліцензію на право проводження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429.
Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що відповідач приєднався до договору про постачання електричної енергії постачальником шляхом споживання електричної енергії, проте ухиляється від сплати послуг внаслідок чого виникла заборгованість.
В якості підтвердження наявності між сторонами договірних відносин, позивач надав до суду типовий договір № 37344525.
Зі змісту вказаного договору вбачається, що споживачем за ним являється ОСОБА_2 .
Звертаючись до суду, позивач наголосив на тому, що в даному випадку факт приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг, відбувся внаслідок споживання електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 .
В якості доказу суду надана відомість по особовому рахунку № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що з січня по квітень 2019 року включно по особовому рахунку відбувалось нарахування електричної енергії, а саме: за січень 2019 року сума до сплати становила 1370 грн. 16 коп., за лютий 2019 року 1129 грн. 92 коп., з яких сплачено 370 грн. 16 коп., за березень 2019 року 997 грн. 20 коп., за квітень 2019 року 896 грн. 40 коп. Всього сума виниклої заборгованості складає 4023 грн. 52 коп.
Слід зазначити, що споживачем за вказаним особистим рахунком, як й споживачем по ідентичному номеру типового договору значиться ОСОБА_2 .
Разом з тим, позовні вимоги пред`явлені до ОСОБА_1 .
Враховуючи вказані суперечності, а саме те, що договір та виписка по особовому рахунку оформлені на споживача ОСОБА_2 , а позовні вимоги пред`явлені до іншої особи, позивач надав до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що зазначення в примірнику публічного договору, розрахунку суми заборгованості та витягу з особового рахунку прізвища « ОСОБА_3 » є опискою та просив читати вказане прізвище « ОСОБА_4 » замість невірного « ОСОБА_3 ».
Суд наголошує, що докази повинні відповідати ознакам належності, достовірності, допустимості та достатності.
Стаття 81 ЦПК України покладає на учасників справи обов`язок доказування і подання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Суд вважає, що само по собі пояснення про наявність в наданих до суду доказів описки в прізвищі не являється безперечним доказом того, що вказані докази стосуються відповідача ОСОБА_1 та повинні бути підтвердженні іншими зібраними у справі доказами в сукупності.
Разом з тим, надана до суду копія сторінок паспорту громадянина України, оформленого на ім`я ОСОБА_1 не являються доказом того, що договір та виписка по рахунку за ним, споживачем за яким зазначена ОСОБА_2 оформлені саме на відповідача.
Відсутні жодні належні докази того, що саме відповідач ОСОБА_1 являється споживачем за електричними послугами, що надаються позивачем на об`єкт за адресою АДРЕСА_2 .
З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державного реєстру іпотек, вбачається, що права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за адресою АДРЕСА_2 не зареєстровані.
Також в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрована та не проживає за вищевказаною адресою.
Таким чином, обставини, на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Також як й відсутні докази, що відповідач здійснила дії, що можуть свідчити про факт її приєднання до умов договору.
Так, в ході судового розгляду, як зазначалось вище не підтвердився факт споживання відповідачем електричної енергії за об`єктом. Також в матеріалах справи відсутня підписана заява-приєднання відповідача до умов договору.
Відсутні й докази того, що відповідачем здійснена оплата рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги.
Наданий суду витяг з особистого рахунку НОМЕР_1 , за яким вбачається, що 18 лютого 2019 року була здійснена оплата за електроенергію у сумі 370 грн. 16 коп. суд не сприймає в якості належного доказу, що вказує на факт приєднання відповідача до договору, оскільки споживачем за вказаним витягом є ОСОБА_2 .
Будь-які ознаки, за якими можливо ідентифікувати відповідача, як платника послуг відсутні.
За таких обставин, суд вважає, що в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт приєднання відповідача ОСОБА_1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 37344525 та того, що вона являється споживачем послуг за об`єктом, до якого надаються відповідні послуги.
Право власності або будь-які інші речові права відповідача на вказаний об`єкт відсутні, за вказаною адресою відповідач також не проживає. Докази, що підтверджують, що відповідач взяла на себе договірні зобов`язання суду не надані.
За таких обставин, суд не вбачає наявність фактичних та правових підстав для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, тому в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на позивача, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 714 ЦК України, ст. 1166 ЦК України, Закону України «Про ринок електричної енергії», суд -
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 28 вересня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова