печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Диба І.Б.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом.

Ухвалою судді від 14.05.2019 р. у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

27.08.2020 р. представником позивача було подано через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити позовні вимоги ОСОБА_2 наступним чином: накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :82:298:0018 до вирішення цієї справи по суті та набрання рішенням законної сили; накласти арешт на житловий будинок, щодо якого є спір, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення цієї справи по суті та набрання рішенням законної сили; заборонити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчиняти будь-дії щодо предмета спору, в тому числі відчужувати, передавати майно іншим третім особам чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; заборонити іншим особам вчиняти будь-дії щодо предмета спору, в тому числі відчужувати, передавати майно іншим третім особам чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд вирішив розглядати заяву про забезпечення позову без виклику сторін в судове засідання.

Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

28.11.2019 р. представником позивача будо подано подану заяву про зміну предмету позову. З урахуванням зазначеної заяви сторона позивача просить суд про наступне :

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в державному реєстрі прав ОСОБА_6 приватним нотаріусом Київського міського округу від 06.02.2019 р. за р. № 30165308; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0.0401 га, за кадастровим номером :82:298:0018, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва та об`єкт незавершеного будівництва розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в державному реєстрі прав ОСОБА_6 приватним нотаріусом Київського міського округу від 06.02.2019 р. за р. № 30165549; визнати будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - самочинним; зобов`язати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які здійснили самочинне будівництво, провести перебудову житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до норм та вимог чинного законодавства України.

При цьому, 20.01.2020 р. за результатом розгляду заяви представника позивача - ОСОБА_1 , про забезпечення позову в даній справі ухвалою суду було відмовлено.

За результатом розгляду Київським апеляційним судом апеляційного скарги представника позивача ОСОБА_2 адвоката - Буши Андрія Володимировича ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20.01.2020 р. залишено без змін.

З огляду на це, районним і апеляційним судом вже надавалась оцінка обставин, які на думку представника позивача, передбачають необхідність забезпечення позову у даній справі.

Мотивуючи заяву про забезпечення позову, зареєстровану канцелярією суду 27.08.2020 р., представник позивача зазначає наступне.

28.01.2020 р. позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Необхідність забезпечення позову обґрунтовувалась тим, що представником відповідача- ОСОБА_5 було заявлено про його наміри продати будинок, що підтверджувалося фото, а також відомостями із сайту. На фото видно, що житловий будинок виставлено на продаж.

Але позивачу було відмовлено у задоволенні вказаної заяви з підстав, що зазначені заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Проте, позивачу стало відомо про чергове відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та є предметом цього спору.

Позивач звернувся до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо надання інформації про житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.08.2020 р. житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був проданий ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2020 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України Постанова № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Наведені в заяві про забезпечення позову доводи про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та будинок за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 00:82:298:0018 не є безспірним свідченням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову у даній справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Варто також звернути увагу, що законом не передбачено можливості забезпечення позову способом накладення арешту на майно, що належить на праві власності третім особам не учасникам справи.

Проаналізувавши зміст заяви, поданої представником позивача, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки останнім не доведено суду той факт, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Не довів, що вжиття заходів забезпечення позову саме таким шляхом, який зазначено в заяві, не порушить прав, свобод та інтересів будь-яких інших осіб, які не є сторонами у справі.

Заявлені заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими представником позивача вимогами, оскільки як вбачається з матеріалів справи, заявлений позов про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та на будинок, визнання будівництва самочинним та зобов`язання провести перебудову, є позовом немайнового характеру, а забезпечення вказаного позову способом накладення арешту та забороною вчиняти певні дії відносно майна є неспівмірним із заявленими позовними вимогами немайнового характеру.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_1 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.Л. Бусик