Справа №487/1896/19 Головуючий у 1-й інстанції Карташева Т.А.
Провадження № 22ц/812/1301/20 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

9 вересня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Цуркан І.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Державного підприємства (ДП) «Укрхімтрансаміак»

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 лютого 2020 року, ухваленого під головуванням судді Карташевої Т.А. в залі судових засідань в місті Миколаєві о 15 годині 10 хвилині, повний текст якого складено 2 березня 2020 року по справі

за позовом

ОСОБА_3 до ДП «Укрхімтрансаміак»

про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку

за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

12 березня 2019 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ДП «Укрхімтрансаміак» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначала, що вона працювала на посаді архіваріуса виробничо-технічного відділу (ВТВ) у Миколаївському управлінні магістрального аміакопроводу (МУМА) ДП «Укрхімтрансаміак», звідкіля її було звільнено з 12 лютого 2019 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням численності та штату працівників.

Посилаючись на те, що звільнення є незаконним, так як: об`єктивних причин для скорочень не існувало; роботодавець не запропонував їй усі наявні на підприємстві вакансії; питання про її вивільнення розглянула неналежна профспілкова організація; в період її попередження на підприємство приймалися інші працівники, позивач просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.

У письмовому відзиві, поданому на позовну заяву, представник відповідача ДП «Укрхімтрансаміак» вважав вимоги ОСОБА_3 безпідставними, так як питання скорочення штату та численності працівників є виключними повноваженнями роботодавця, а питання вивільнення позивача проведено з дотриманням усіх гарантій та процедур, із запропонуванням працівнику, який звільняється, усіх вакантних посад, що є на підприємстві та у його відокремлених підрозділах.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 лютого 2020 року позов задоволено, ухвалено про скасування наказу МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» №18-к від 11 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_3 .. Поновлено ОСОБА_3 на посаді архіваріуса ВТВ МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» з 13 лютого 2019 року. Стягнуто з ДП «Укрхімтрансаміак» на користь ОСОБА_3 102 402 грн. 56 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, витрати на правову допомогу в розмірі 4 100 грн., і на користь держави 1 792 грн. 43 коп. судового збору. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено підстави для проведення скорочення численності та штату працівників, дотримано процедуру вивільнення працівників зі згоди профспілкового органу, але одночасно не запропоновано позивачу усі вільні вакантні посади на момент її попередження, що є беззаперечною підставою для поновлення працівника на посаді.

В апеляційній скарзі представник відповідача ДП «Укрхімтрансаміак», посилаючись на те, що судом першої інстанції дана невірна оцінка наявності вакантної посади на момент вивільнення працівника, а тому безпідставно вирішено питання про його поновлення. Інші встановлені судом обставини справи відповідачем не оспорені, у зв`язку з тим, шо судом не встановлено других порушень при звільненні працівника з боку роботодавця. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник позивача надав письмовий відзив, в якому вважав її доводи необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

При вирішенні справи судом встановлено, що ОСОБА_3 з 3 грудня 2007 року працювала на посаді архіваріуса ВТВ Миколаївського управління магістрального аміакопроводу Українського ДП «Укрхімтрансаміак», перейменованого у подальшому у ДП «Укрхімтрансаміак» (а.с.19).

Наказом начальника МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» від 12 грудня 2018 року №686 у зв`язку з необхідністю оптимізації штатної структури Миколаївського управління, спрямованої на підвищення ефективності роботи персоналу і вдосконалення окремих трудових функцій, та з метою скорочення адміністративних витрат, з 12 лютого 2019 року скорочено декілька посад, в тому числі і посада архіваріуса ВТВ.

Наказом в.о. директора ДП «Укрхімтрансаміак» від 12 грудня 2018 року №238 погоджено зміни №3 до штатного розпису МУМА, які не передбачають посаду архіваріуса ВТВ.

Оскільки право визначати численність та штат працівників належить до виключних повноважень роботодавця, а суд при вирішенні питання про поновленні працівника, якого звільнено, не вправі досліджувати питання про доцільність такого скорочення, окрім наявності чи відсутності самого факту скорочення, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, належним чином дослідив надані сторонами докази, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для проведення скорочення численності та штату працівників МУМА ДП «Укрхімтрансаміак».

12 грудня 2018 року позивача ОСОБА_3 попереджено особисто про наступне вивільнення з 12 лютого 2019 року та відсутність вакантних посад, на які вона може перевестися за своєю згодою. Таке попередження позивачем не підписано, внаслідок чого відмова зафіксована за підписами інших працівників, а саме попередження додатково направлено на адресу позивача поштою та отримано нею 18 грудня 2018 року.

Відтак, підстави для видачі наказу про скорочення та наступне звільнення позивача з посади архіваріусу судом встановлені правильно.

14 січня 2019 року на адресу голови профкому МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» направлено подання про дачу згоди на розірвання трудового договору зі членом профспілки ОСОБА_3 з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Позивач двічі запрошувалася на засідання 25 і 28 січня 2019 року, але не з`явилася та за рішенням від 28 січня 2019 року надана згода на її звільнення.

Між тим, одночасно, 28 січня 2019 року, надала заяву про свій вихід зі складу ППО МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» (профспілки, членом якого вона була, та яким розглянуте питання про дачу згоди), з посиланням на створення та включення її у якості члену профкому до іншої профспілки - ППО працівників МУМА ДП «Укрхімтрансаміак».

Наявність членства у іншій профспілці, яка була зареєстрована, після звільнення позивача, судом першої інстанції не взято до уваги в якості доводів ОСОБА_3 щодо порушення процедури з отримання згоди на звільнення працівника, та на думку колегії суддів, такі висновки суду відповідають встановленим та дослідженим ним обставинам справи.

22 січня та 11 лютого 2019 року відповідачем, як представником роботодавця, позивачу ОСОБА_3 запропоновані усі вакансії, які мали місце у структурних підрозділах юридичної особи, та були відсутні у головному офісі. Від усіх запропонованих на цей час вакантних посад позивач відмовилася, про що складено відповідний акт.

Згідно наказу начальника МУМА ДП «Укртрансхімаміак» від 11 лютого 2019 року №18-к ОСОБА_3 звільнено з посади архіваріуса ВТВ з 12 лютого 2019 року у зв`язку із скороченням численності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

За змістом пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст.40 КЗпП України).

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49? КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49? КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Судом встановлено, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, але не виконав обов`язок надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які мали місце на час здійснення попередження працівника, та з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення працівника.

Так, за матеріалами справи на момент винесення позивачу попередження про наступне вивільнення, що відбулося 12 грудня 2018 року, у МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» мала місце посада оператора диспетчерської служби виробничо-технічної служби, яка до 18 грудня 2018 року була вакантною та могла бути зайнята позивачем, так як відповідала її спеціальності та кваліфікації.

Разом з тим, ця посада позивачу не пропонувалася з мотивів пропозиції цієї роботи іншій особі, яка 11 грудня 2018 року подала відповідну заяву про бажання бути прийнятою на посаду оператора диспетчерської служби виробничо-технічної служби лише з 18 грудня, та з якою, у визначений за згодою сторін день - 18 грудня 2018 року укладено трудовий договір.

Посилаючись на такі обставини, апелянт вважав посаду оператора диспетчерської служби виробничо-технічної служби, на момент попередження позивача про наступне вивільнення, зайнятою, так як пов`язував їх з моментом подачі особою заяви про прийняття на роботу, що відбулося раніше попередження позивача 11 грудня 2018 року, а тому на його думку вакантність посади безпідставно ототожнена судом з моментом укладення трудового договору, що відбулося пізніше 18 грудня 2018 року, без врахування заборони роботодавцю відмовляти в укладенні трудового договору особі, яка успішно пройшла співбесіди та подала відповідні документи.

Разом з тим, вищенаведені доводи не є слушними з огляду на таке.

За змістом частини 1 статті 24 КЗпП України виникнення трудових відносин законодавством про працю пов`язується виключно з двома юридичними фактами з наказом про прийняття на роботу, та з фактичним допуском роботодавцем працівника до роботи.

Наказ по МУМА ДП «Укрхімтрансаміак» про прийняття іншої особи на вакантну посаду оператора диспетчерської служби виробничо-технічної служби винесено 18 грудня 2018 року, та з цього часу уповноваженою особою здійснено допуск цього працівника до роботи. Підстав вважати, що допуск до роботи відбувся раніше немає, так як у заяві про прийняття на роботу зазначена дата з 18 грудня 2018 року.

Таким чином посада оператора диспетчерської служби виробничо-технічної служби на момент винесення позивачу попередження про наступне вивільнення 12 грудня 2018 року була вакантною, і стверджувати інше підстав не має, так як відсутні належні та допустимі докази, які б спростовували встановлений судами факт.

За такого, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідачем не виконано обов`язок, передбачений статтею 49? КЗпП України.

Посилання відповідача на заборону роботодавцю відмовляти в укладенні трудового договору особі, яка успішно пройшла співбесіди та подала відповідні документи, не відповідає положенням статті 22 КЗпП України, яка пов`язує таку заборону лише у випадках її «необґрунтованості».

У даному випадку, уповноважена особа роботодавця видала наказ про наступне скорочення численності та штату працівників, внесення відповідних змін до штатного розпису та наступне попередження позивача в один день 12 грудня 2018 року, тобто робота з обговорення, дослідження та складення відповідних висновків щодо доцільності оптимізації штатної структури Миколаївського управління, спрямованої на підвищення ефективності роботи персоналу і вдосконалення окремих трудових функцій, та з метою скорочення адміністративних витрат, передувала цієї даті, а тому на роботодавця або його уповноважену особу покладався обов`язок провести такі зміни у відповідності до законодавства та з дотриманням гарантій працівників, які будуть вивільнені. Натомість, знаючи про наступні зміни, які пов`язані зі скороченням штату та численності працівників, та з врахуванням попередньої поведінки роботодавця відносно позивача, як працівника, яка мала намір заздалегідь перевестися на іншу посаду, обов`язки за якою виконувала тривалий час на підставі сумісництва, обставини приховування від неї наявної вакантної посади на час її попередження, та укладення щодо цієї посади трудового договору з іншою особою, можна розцінити, як небажання роботодавця продовжити трудової договір особисто з ОСОБА_3 ..

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_3 відбулося з порушенням закону, а тому відповідно до статті 235 КЗпП України вірно поновив позивача на роботі та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому, на думку колегії суддів, не підлягає зміні чи скасуванню. Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» - залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді О.В. Локтіонова С.Ю. Колосовський