ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1661/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі РАСУЛОВІЙ А.А.

за участю сторін:

позивач не з`явився;

відповідач не з`явився;

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на частку в спільному майні в порядку поділу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі по тексту - Відповідач) в якій, з урахуванням уточнень, просила суд визнати квартиру АДРЕСА_1 , що має загальну площу 93,6 кв.м (надалі по тексту - Квартира) спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу спільного майна визнати за сторонами право власності по 1/2 частини квартири. Виділити у власність Відповідача легковий автомобіль марки «Jeep Grand Cherokee», чорного кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , середньою вартістю 558 263 грн. Виділити у власність Позивача легковий автомобіль марки «Маzda СХ-7», білого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , середньою вартістю 200 890 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 03.10.2009 року по 03.10.2017року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 .

За час шлюбу ними за спільні кошти було придбано Квартиру, право власності на яку зареєстровано за Відповідачем, легковий автомобіль марки «Jeep Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за Відповідачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 13.04.2016, та легковий автомобіль марки «Маzda СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_4 , зареєстрований за Позивачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 11.02.2017 року.

У зв`язку з тим, що суб`єктивне право власника на спірне майно не підтверджено відповідними доказами та підлягає сумніву, вона вимушена звернутися до суду.

Ухвалою від 03.10.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник надав заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за відсутності представника позивача.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Крім того, просив суд розгляд даної справи проводити за його відсутністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 274 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що 03.10.2009 між сторонами по справі був укладений шлюб, який в подальшому рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 30.10.2017 було розірвано. Під час шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_2 , легковий автомобіль «Jeep Grand Cherokee», 2011 року випуску, легковий автомобіль «Mazda CX- 7», 2007 року випуску.

Водночас, у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

А згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно положень частини 4 статті 2006 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. При цьому, частиною 1 ст. 142 цього Кодексу передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ураховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов у повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 50 відсотків від сплаченого останньою судового збору у розмірі 4 802,50 грн., а позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що складає 4 802,50 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 10, 49, 76-81, 89, 137, 141, 264-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на частку в спільному майні в порядку поділу - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , що має загальну площу 93,6 кв.м.

В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , що має загальну площу 93,6 кв. м.

Виділити у власність ОСОБА_2 легковий автомобіль марки «Jeep Grand Cherokee», чорного кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Виділити у власність ОСОБА_1 легковий автомобіль марки «Маzda СХ-7» білого кольору, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (Паспорт серії НОМЕР_7 виданий Пролетарським РВ У МВС України в Донецькій обл.; РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (Паспорт серії НОМЕР_9 , виданий 31.12.2011 р. Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській обл.; РНОКПП: НОМЕР_10 ) судовий збір у розмірі 4802,50 грн.

Повернути ОСОБА_1 (Паспорт серії НОМЕР_9 , виданий 31.12.2011 р. Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській обл.; РНОКПП: НОМЕР_10 ) 50 відсотків від сплаченого судового збору згідно квитанцій №0.0..1 від 30.07.2019 та №№0.0..1 від 01.10.2019 (отримувач: УК у Дарницькому районі, код 38021179, рахунок 6003, МФО 899998) на суму 9 605 грн., а саме у розмірі 4 802,50 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.