Справа № 2-1533/2011 Головуючий в суді І інстанції Баличева М.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року представник ТОВ «ФК «Соната Фінанс» звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 жовтня 2011 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Євробанк» заборгованість за договором кредиту № А-068 від 22 лютого 2006 року в сумі 390 861 грн. та судові витрати, а на виконання цього судового рішення було видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження № 41679360.

У подальшому, 16 січня 2020 року між ТОВ «ФК «Соната Фінанс» та ПАТ КБ «Євробанк» було укладено договір № 012/ФО-2020/2 про відступлення прав вимоги, за яким до Товариства перейшли права кредитора за договором кредиту № А-068 від 22 лютого 2006 року та договором поруки № А-068/П-1від 22 лютого 2006 року, які були укладені між ПАТ КБ «Євробанк», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, просив суд замінити стягувача ПАТ КБ «Євробанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Соната Фінанс» у виконавчому листі, виданому на виконання заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 жовтня 2011 року у справі № 2-1533/11.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2020 року заяву задоволено, замінено стягувача ПАТ КБ «Євробанк» на ТОВ ФК «Соната Фінанс»» у виконавчому провадженні у справі № 2-1533/11 за позовом ПАТ КБ «Євробанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що заявник просив замінити стягувача у виконавчому листі, однак суд замінив сторону у виконавчому провадженні, тобто вийшов за межі вимог заяви та, що боржниками було добровільно повністю виконане вказане рішення суду і будь-які відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень на виконання цього судового рішення відсутні, через що вважає оскаржувану ухвалу такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між ПАТ КБ «Євробанк» та ТОВ ФК «Соната Фінанс» було укладено договір про відступлення прав за кредитним договором та договором поруки, укладених між банком, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , то суд дійшов висновку, що ТОВ ФК «Соната Фінанс» є новим кредитором у зобов`язані і заява про заміну стягувача у виконавчому провадженні підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 жовтня 2011 року у справі № 2-1533/2011 позовну заяву банку задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Євробанк» заборгованість за договором кредиту № А-068 від 22 лютого 2006 року в сумі 390 861 грн. та судові витрати.

На виконання вказаного рішення суду 06 грудня 2011 року видано виконавчі листи, на підставі яких було відкрито виконавче провадження № 41679360.

11 березня 2015 року постановою старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Харитонової Н.О. закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа, який видано 06 грудня 2011 року Вишгородським районним судом Київської області у зв`язку зі сплатою боргу в цій частині в повному обсязі.

16 січня 2020 року між ТОВ «ФК «Соната Фінанс» та ПАТ КБ «Євробанк» укладено договір № 012/ФО-2020/2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або юридичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору.

Пунктами 8, 8-1 додатку № 1 до цього договору було здійснено відступлення права вимоги зобов`язань ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за договором кредиту № А-068 від 22 лютого 2006 року та договором поруки № А-068/П-1 від 22 лютого 2006 року.

Відповідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження і її заміна новим кредитором відбувається відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

З огляду на викладене, встановивши, що у зв`язку з укладенням між ПАТ КБ «Євробанк» та ТОВ «ФК «Соната Фінанс» договору відступлення прав вимоги відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, при цьому перехід права вимоги до Товариства відбувся із дотриманням вимог закону і договір про відступлення прав недійсним не визнавався та не скасований, та з урахуванням того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, то місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

При цьому, доводи апелянта про те, що місцевий суд вийшов за межі вимог заяви, позаяк замінив сторону виконавчого провадження, а заявник просив замінити сторону у виконавчому листі, колегія суддів відхиляє, оскільки у зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи саме як сторони у справі, так і з виконавчого провадження, і така заміна новим кредитором презюмується її заміна саме у виконавчому провадженні відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання апелянта на те, що відсутність відкритого виконавчого провадження унеможливлює заміну стягувача у виконавчому провадженні, колегія суддів теж відхиляє, оскільки заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, і саме з моменту заміни стягувача судом новий стягувач вправі безпосередньо реалізувати свої права у виконавчому провадженні згідно із Законом України «Про виконавче провадження», тому такі доводи не спростовують обґрунтованих висновків суду у цій частині.

Крім того, посилання апелянта на те, що боржниками було добровільно виконано судове рішення, через що, на його думку, підстави для задоволення заяви відсутні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення з боржників коштів за рішенням суду у межах виконавчого провадження не впливає на можливість заміни сторони виконавчого провадження.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: