Єдиний унікальний номер 229/7900/19
Номер провадження 22-ц/804/1985/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 березня 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Панової Т.Л. в місті Дружківці Донецької області, у справі номер 229/7900/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року до Дружківського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої заробітної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем. Починаючи з лютого 2016 року і по квітень 2017 року їй не виплачувалась нарахована заробітна плата. 24 квітня 2017 року звільнена за п. 1 ст. 36 КЗпП України.

В день звільнення з нею не проведено повного розрахунку, тому позивачка ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця» на її користь заборгованість по заробітній платі за період роботи з лютого 2016 року квітень 2017 року в розмірі 10706,64 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої заробітної плати відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23.03.2020 року та ухвалити нове рішення, яким позов щодо стягнення на її корить з АТ «Українська залізниця» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період роботи з лютого 2016 року по квітень 2017 року в розмірі 10706,64 грн задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки при винесенні рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Посилання суду на те, що ДП «Донецька залізниця» перебуває в стані припинення і запис про припинення у реєстрі, інвентаризація та передавальні акти відсутні, а тому АТ «Українська залізниця» не є належним відповідачем у справі, є неспроможними.

Відповідно до Закону №4442-VІ постановою №200 утворено ПАТ «Укрзалізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття. До переліку таких підприємств включено ДП «Донецька залізниця».

Тому, вважає, що ПАТ «Українська залізниця є належним відповідачем у справі, а тому посилання на той факт, що ПАТ «Укрзалізниця» не є належним відповідачем є безпідставним та необґрунтованим.

В відзиві на апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки ПАТ «Укрзалізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, в тому числі й ДП

«Донецька залізниця».

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням

особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ДП «Донецька залізниця» та 24 квітня 2017 року звільнена за згодою сторін за ст.. 36 КЗпП України на підставі наказу №330/ос від 24.04.2017 року (а.с. 6-9).

З довідки №367/04 від 26.04.2017 року виданої начальником моторвагонного депо Ясинувата, вбачається, що ОСОБА_1 працювала комірником Відокремленого підрозділу моторвагонного депо Ясинувата ДП «Донецька залізниця», та за період з 1 лютого 2016 року по 24 квітня 2017 року сума невиплаченої їй заробітної плати становить 10706,64 грн, а саме за: лютий 2016 року 469,31 грн, березень 2016 року 1555,18 грн, квітень 2016 року 1950,83 грн, травень 2016 року 1676,50 грн, червень 2016 року 1381,09 грн, липень 2016 року 1026,43 грн, серпень 2016 року 1784,16 грн, вересень 2016 року 573,25 грн, жовтень 2016 року 0,00 грн, листопад 2016 року 124,24 грн, грудень 2016 року 165,65 грн, з січня 2017 року по квітень 2017 року 0,00 грн (а.с. 10).

З індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5) видно, що в лютому 2016 року позивачу нарахована заробітна плата 1960,88 грн, в березні 2016 року 1919,97 грн, в квітні 2016 року 2408,43 грн, в травні 2016 року 2069,76 грн, з червня 2016 року по квітень 2017 року заробітна плата не нараховувалась (а.с. 55-56).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ « Українська залізниця» є неналежним відповідачем у справі, оскільки позивачка ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Донецька залізниця».

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

16 червня 2020 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі 910/5953/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Державне підприємство «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 16 травня 2017 року, в якій дійшла висновку, що АТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з дати державної реєстрації АТ 21 жовтня 2015 року.

Отже, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з підстав того, що ПАТ «Українська залізниця» є неналежним відповідачем у справі, є помилковим, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

З довідки №367/04 від 26.04.2017 року, виданої відокремленим підрозділом моторвагонного депо Ясинувата, вбачається, що ОСОБА_1 працювала комірником відокремленого підрозділу моторвагонного депо Ясинувата ДП «Донецька залізниця», та за період з 1 лютого 2016 року по 24 квітня 2017 року сума невиплаченої їй заробітної плати становить 10706,64 грн, а саме за: лютий 2016 року 469,31 грн, березень 2016 року 1555,18 грн, квітень 2016 року 1950,83 грн, травень 2016 року 1676,50 грн, червень 2016 року 1381,09 грн, липень 2016 року 1026,43 грн, серпень 2016 року 1784,16 грн, вересень 2016 року 573,25 грн, жовтень 2016 року 0,00 грн, листопад 2016 року 124,24 грн, грудень 2016 року 165,65 грн, з січня 2017 року по квітень 2017 року 0,00 грн.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5) видно, що в лютому 2016 року позивачу нарахована заробітна плата 1960,88 грн, в березні 2016 року 1919,97 грн, в квітні 2016 року 2408,43 грн, в травні 2016 року 2069,76 грн, з червня 2016 року по квітень 2017 року заробітна плата не нараховувалась.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Згідно положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України).

Позивач надав певні докази на підтвердження заборгованості по заробітної платі з боку відповідача, відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості по заробітній платі, зокрема за період з лютого 2016 року по травень 2016 року включно, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5), у строки, встановлені частиною 1 ст. 116 КЗпП України, не виплатив всі суми, що належали позивачу від підприємства як при звільненні, так і на час розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, розмір якої містіться в індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5), а саме: за лютий 2016 року в розмірі 1960,88 грн, за березень 2016 року 1919,97 грн, за квітень 2016 року 2408,43 грн, за травень 2016 року 2069,76 грн, а всього 8359,04 грн.

Зазначена сума підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог, він має вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи як у суді першої інстанції, так і понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За подання як позовної заяви, так і апеляційної скарги позивач судовий збір не сплачував. Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір», як позивач у справі про стягнення заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп 1 пункту 1 частини другої, частини першої «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України від 7 грудня 2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року, в якому ОСОБА_1 звернулася до суду, встановлено у розмірі 1921,00 грн.

Відповідно до пп. 6 пункту 1 частини другої «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тобто, за поданий позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2016 року по квітень 2017 року у розмірі 10706,64 грн підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 599,92 грн, та судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в сумі 899,87 грн (599,92 х 150%), всього 1499,79 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 березня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітної платі з лютого 2016 року по травень 2016 року включно в розмірі 8359,04 грн (вісім тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 04 коп.).

Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» () при виплаті заборгованості по заробітної платі в розмірі 8359,04 грн здійснити утримання з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () в дохід держави судовий збір в розмірі 1499,79 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку, як така, що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 28 вересня 2020 року.

Суддя: