У х в а л а

01 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 398/2994/18

провадження № 61-4653 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Людмила Григорівна, виконавчий комітет Олександрійської міської ради як орган опіки та піклування, про визнання договору недійсним,

В с т а н о в и в:

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л. Г., виконавчий комітет Олександрійської міської ради як орган опіки та піклування, про визнання договору недійсним.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2019 року залишено без змін.

04 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року. повний текст рішення суду апеляційної інстанції складений 27 січня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 березня 2020 року, для розгляду справи визначено колегію суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.

Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 24 квітня 2020 року, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме, для надання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та належним чином оформленої за змістом касаційної скарги.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду від 23 березня 2020 року оприлюднена 25 березня 2020 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ запроваджено та продовжено адаптивний карантин до 31 серпня 2020 року.

У пункті 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, яка діяла з 02 квітня 2020 року по 16 липня 2020 року включно) зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями, 185, 393 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно допункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06 серпня 2020 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 23 березня 2020 року, ОСОБА_1 надіслав матеріали на усунення недоліків, а саме, заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу у новій редакції.

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року продовжено заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 23 березня2020 року, до 11 вересня 2020 року, але який не мігперевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду від 10 серпня 2020 року оприлюднена 12 серпня 2020 року.

Копія ухвали Верховного Суду від 10 серпня 2020 року отримана заявником ОСОБА_1 19 серпня 2020 року, що підтверджується відповідним зворотнім поштовим повідомленням.

На виконання ухвали суду від 23 березня 2020 року, ОСОБА_1 надіслав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови Кропивницького апеляційного суду він отримав лише 04 лютого 2020 року, на підтвердження чого надав копію зворотнього поштового повідомлення про вручення йому копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, а тому подав скаргу протягом тридцяти днів після цього (04 березня 2020 року).

Однак, як вбачається із змісту наданого зворотнього поштового повідомлення про вручення копії оскаржуваної постанови, у графах «вручено» і «дата» інформація відсутня. Натомість, на даному повідомленні міститься штрихкодовий ідентифікатор 063, яким підтверджується, що відповідне поштове відправлення (рекомендований лист) надісланий Кропивницьким апеляційним судом 29 січня 2020 року та отриманий адресатом ( ОСОБА_1 ) особисто 30 січня 2020 року.

Таким чином, зазначені підстави та обставини вказують на необґрунтованість поданої ОСОБА_1 заяви та свідчать про відсутність поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Разом із цим, на виконання ухвали суду від 10 серпня 2020 року, яка отримана ОСОБА_1 19 серпня 2020 року, ним не надано жодних обґрунтованих заяв про поновлення строку на касаційне оскарження.

Таким чином, станом на 01 жовтня 2020 року вимоги Верховного Суду не виконано.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

З огляду на те, що ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року (повний текст якої отриманий скаржником 30 січня 2020 року) лише 04 березня 2020 року, та на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 23 березня 2020 року та ухвали Верховного Суду від 10 серпня 2020 року, станом на 01 жовтня 2020 року заявником не надано обгрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з доданими до неї доказами (документами) на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження відповідної постанови апеляційного суду, наведені ОСОБА_1 у його заяві причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними та бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

Таким чином, зазначені заявником підстави для поновлення пропущенного процесуального строку на касаційне оскарження постанови Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року не можуть бути визнані судом поважними, а тому в задоволенні відповідної заяви слід відмовити.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК України.

Оскільки підстави, наведені ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Людмила Григорівна, виконавчий комітет Олександрійської міської ради як орган опіки та піклування, про визнання договору недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов