Справа №242/894/20
Провадження №2/242/698/20
09 жовтня 2020 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Коліщук З.М.,
секретаря судового засідання Уварова М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи: Колеснік І.О.,
ОСОБА_1 пред`явила до ОСОБА_2 позов про позбавлення батьківських прав щодо малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного подружнього життя мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між нею та відповідачем розірвано та з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з листопада 2014 року з відповідачем проживають окремо, діти проживають разом з нею. Відповідач не здійснює батьківські права та не виконує свої батьківські обов`язки. Ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, зловживає алкогольними напоями; був засуджений за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини ОСОБА_5 (її старшого сина) ІНФОРМАЦІЯ_3 , в Російській Федерації у листопаді 2014 року; не турбується про здоров`я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток дітей; не цікавиться як діти харчуються, чи є у них одяг, чи вистачає грошей на їх утримання, матеріальної допомоги не надає; ухиляється від сплати аліментів та має заборгованість по аліментам 67 488 грн. 76 коп.; багаторазово приходив за її адресою у стані алкогольного сп`яніння. Син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю та потребує медичного обстеження та лікування, відповідач відмовився надати дозвіл на обстеження дитини та матеріальну допомогу. Вважає, що ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дітей, веде аморальний та антигромадський спосіб життя, що негативно впливає на дітей. У зв`язку з чим, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; судові витрати покласти на відповідача.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі «Судова влада». Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав.
При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи.
Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Представник Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Колеснік І.О. в судовому засіданні зазначила, що Орган опіки та піклування Селидівської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх дітей, не піклується про їх стан здоров`я, не цікавиться їх життям. Неодноразові запрошення до органу опіки та піклування міської ради, служби у справах дітей міської ради Король В.С. проігноровані. Підтримала висновок Органу опіки та піклування Селидівської міської ради та просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він працює навпроти будинку позивача у магазині, часто спілкується з ОСОБА_1 та ніколи не бачив, щоб батько відвідував дітей. Приїхав одного разу у стані алкогольного сп`яніння до дітей.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він проживає разом з позивачем. Відповідача не бачив на протязі останніх чотирьох місяців. Батько дітьми не цікавиться, допомоги не надає. Дітьми займається їх мати.
Вислухавши позивача, представника Органу опіки та піклування Селидівської міської ради, свідків, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 2012 року по 16 березня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16 березня 2017 року(арк. справи 5-8).
Сторони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження(арк. справи 9-13).
З посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого УСЗН Селидівської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 , 2013 року народження є дитиною з інвалідністю віком до 18 років, його законним представником є ОСОБА_1 , 1984 року народження(арк. справи 14).
Згідно довідки про склад сім`ї № 6/26-3 від 29.01.2020 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. справи 15).
Згідно довідок № 70, № 71 від 27.08.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідує заклад дошкільної освіти № 42 «Мальвіна» з 01 лютого 2017 року по цей час; та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно відвідує заклад дошкільної освіти № 42 «Мальвіна» з 03 вересня 2017 року по цей час(арк. справи 19-20).
З характеристик, наданих закладом дошкільної освіти(ясла-садок) № 42 «Мальвіна» №72 та № 73 від 27.08.2019 року вбачається, що діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідують ЗДО № 42 «Мальвіна» з 03.09.2017 року, виховуються в багатодітній сім`ї, батьки розлучені, вихованням хлопчика на даний час опікується мати, відвідує батьківські збори, цікавляться життям дитини в закладі, приймає участь в житті групи. Батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (арк.справи 21-22).
З листа Покровського ВП ГУНП в Донецькій області № К-5/405/05-19 від 18.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Селидівського відділення поліції щодо вжиття заходів до чоловіка ОСОБА_2 (арк. справи 23-24).
Згідно корінця № 9 про дитину - інваліда віком до 18 років від 26 квітня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання центральна хоріоретинальна дегенерація, наслідок перенесеного хоріоретиніта токсоплазмозної етіології. Сенсорна збіжна косоокість правого ока. Складний гіперметропічний астигматизм лівого ока.(арк. справи 25).
Згідно акту обстеження умов проживання від 21.05.2020 року з`ясовано, що за місцем проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , створено всі необхідні умови для виховання та розвитку дітей(арк. справи 49).
З характеристики, наданої головою вуличного комітету Селидівської міської ради 11.06.2020 року вбачається, що зі слів голови вуличного комітету ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Скарг на поведінку в суспільстві і побуті від сусідів не надходило(арк. справи 62).
З довідок № 484 та № 197, виданих КНП «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради» ОСОБА_2 не звертався до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, на обліку не перебуває(арк. справи 68-69).
Згідно довідки про судимість ОСОБА_2 був засуджений 17.07.2017 року Селидівським міським судом Донецької області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт; 18.04.2018 року засуджений Селидівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.164 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт; 28.11.2019 року засуджений Селидівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.389 КК України та призначено остаточне покарання у виді арешту строком на 1 місяць 10 днів(арк. справи 80).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Селидівської міської ради № 02-23/4-540 від 28.05.2020 року орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. справи 47-48).
Згідно частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Згідно із ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Крім того, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених судом обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Отже, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підлягають задоволенню.
Крім того, оскільки ухвалою суду від 5 червня 2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 грн. 80 підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-283, 284 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецької апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, місцезнаходження: 85400, Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, 8, .

Повний текст рішення складено та підписано 16 жовтня 2020 року.

Суддя З.М. Коліщук