233 № 233/5657/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Вареніченко В. А., розглянувши цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (представник - Огородников К. О.) до ОСОБА_1 (представник - ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

29.08.2019 Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 03.2016 02.2019 включно в сумі 19231,82 грн, 3% річних від суми заборгованості в розмірі 478,52 грн, індекс інфляції в розмірі 1230,76 грн, пославшись на таке:

Виробничою одиницею «Костянтинівкатепломережа», яка входить до складу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» і діє на підставі Положення про ВО, було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

29 травня 2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області по справі №233/1733/19 було видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості. Ухвалою суду від 07.06.2019 судовий наказ скасовано.

Відповідно до своїх завдань та обов`язків ВО «Костянтинівкатепломережа» здійснює теплопостачання населенню м. Костянтинівки.

Згідно із Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…», Позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил, а Відповідач, що є споживачем послуг, зобов`язаний оплачувати послуги з постачання теплової енергії у строки, встановлені договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання, за особовим рахунком Боржника № НОМЕР_1 за період 03.2016-02.2019 включно утворилася заборгованість у сумі 19231,82 грн, яку Відповідач у добровільному порядку погашати відмовляється.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

3% річних від суми заборгованості складає 478,52 грн, індекс інфляції складає 1230,76 грн.

Ухвалою суду від 18.10.2016 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін (а.с.20-21).

14.01.2019 судом було ухвалено заочне рішення по суті заявлених позовних вимог (а.с.31-32).

Судовою ухвалою від 11.02.2020 прийнято заяву про перегляд заочного рішення по справі (а.с.47).

Судовою ухвалою від 25.02.2020 заочне рішення скасоване, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено у судове засідання для розгляду по суті (а.с.54-55).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав, просив задовольнити його у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що 04.06.2010 у квартирі за місцем її реєстрації було демонтоване обладнання з теплопостачання. Такий демонтаж був виконаний позивачем, оскільки «вивалився» кусок труби, внаслідок чого вона тричі затоплювала сусідів. Біля підлоги труба стояків центрального опалення закольцована і по квартирі не проходить.

Представник відповідачки Лендьєл С. М. у судовому засіданні позов не визнала за підстав, аналогічних наведеним у заяві про перегляд заочного рішення (а.с.35-37):

У зв`язку з тим, що квартира практично не опалювалася, а нарахування сум проводилося в повному обсязі, ОСОБА_1 у травні 2010 року прийняла рішення перейти на автономне опалення і 04.06.2010 звернулася до КП „Служба єдиного замовника" з проханням відключити її квартиру від теплопостачання. У зв`язку з відсутністю розведення системи центрального опалення та радіаторів було здійснено відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО І ГВП, що підтверджує акт відключення від 04.06.2010 між відповідачкою та КП „СЕЗ". Таким чином, починаючи з 04.06.2010, ОСОБА_1 послуги з теплопостачання не отримує.

04.08.2010 відповідачка звернулася в ПЄ „Костянтинівкатепломережа" з проханням надіслати комісію для підтвердження факту демонтажу опалення її квартири. З 12 серпня 2010 року у зв`язку з сімейними обставинами ОСОБА_1 не проживає в своїй квартирі, окрім неї в квартирі ніхто не зареєстрований і не проживає, тобто квартира пустує. У зв`язку із цим відповідачка не має змоги подати пакет документів на установку автономного опалення.

Також, позивач, наводячи цифри суми вимог, не додав жодного документу, який би підтверджував виконання ним зазначених у заяві робіт (надання послуг) у визначеному обсязі. Зазначені документи були б необхідні для визначення достовірності здійснених позивачем та отриманих відповідачкою послуг. Тобто, належними доказами мають бути розрахунки витрат, акти чи інші документи, які підтверджують надання послуг.

Крім того, між сторонами не укладеного жодного договору про надання послуги з теплопостачання. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору є виконавцем цих послуг.

В той же час, відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону визначення виконавця житлово-комунальних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства відноситься до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

В матеріалах справи відсутні документальні докази того, що позивач у встановленому Законом порядку набув статус особи, яка має право надавати відповідачці житлово-комунальні послуги та вимагати їх сплати.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків.

Судом встановлено, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , про що свідчить особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я відповідачки (а.с.4).

Протягом опалювальних періодів у 2016-2019 р.р. позивачем надавалися послуги з централізованого опалення, про що свідчать Акти про підключення житлового будинку АДРЕСА_2 до системі централізованого опалення від 15 жовтня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 26 жовтня 2018 року (а.с.9-10).

Доводи відповідачки про те, що у спірний період часу вона не користується послугою позивача через демонтування приладів опалення в квартирі, суд не приймає до уваги, з огляду на таке:

Питання переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень регулюються «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. №76, питання відключення від мережі централізованого опалення - «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630.

Пунктом 1.4.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п.1.4.2 вищезазначених Правил переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі, зокрема улаштування в жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних приладів.

Отже, відключення жилого приміщення від централізованої системи опалення будинку шляхом відключення нагрівальних приладів є переобладнанням в розумінні п.1.4.2 зазначених Правил.

Відповідно до п.25 «Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води» відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

«Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення», затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 р. із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007 р., передбачено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Згідно з цим Порядком для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячній строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних технічних умов для виготовлення проектної документації (п.2.2).

Та обставина, що відключення квартири АДРЕСА_3 від мережі централізованого опалення відбулося без відповідного дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, тобто в порушення наведеного вище законодавства, свідчить про здійснення самовільного відключення приміщення квартири за місцем реєстрації відповідачки від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення шляхом відключення нагрівальних приладів.

Ця обставина підтверджується Актом від 15 серпня 2019 року обстеження житлових приміщень в житловому будинку АДРЕСА_2 , яким встановлено, що в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено самовільне відключення від системи ЦО та закольцовку стояків центрального опалення. Існує можливість підключення до системи центрального опалення (а.с.11).

Проте наявність такого акту не є підставою для звільнення від обов`язку по сплаті наданих комунальних послуг, як вважає сторона відповідача, оскільки цей акт не містить відомостей про дотримання відповідачкою законодавчо встановлених правил по відключенню квартири від мережі централізованого опалення.

Щодо доводів сторони відповідача про безпідставність нарахування позивачем плати за послуги з теплопостачання в зв`язку з відсутністю договору суд зазначає таке:

Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги)

В силу ч.2 ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно зі ст.1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст.19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За приписами п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» саме споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відсутність договору на постачання комунальних послуг зі споживачем, як то передбачено ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не звільняє останнього від обов`язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст.11,509 ЦК України.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В силу ч.ч. 1,3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Про фактичне користування відповідачем послугами позивача свідчать вище згадувані акти від 15 жовтня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 26 жовтня 2018 року, у відповідності до яких житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому розташована квартира відповідачки, підключено до системи централізованого опалення.

Не зважає суд також на посилання сторони відповідача про необґрунтованість позовних вимог через недоведеність стороною позивача обставин «виконання ним зазначених у заяві робіт (надання послуг) у визначеному обсязі».

Так, відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Підстави звільнення від доказування встановлені статтею 82 ЦПК України, а саме:

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1);

- обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч.3);

- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4);

- обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5);

- вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6).

Стороною відповідача не зазначені певні обставини ненадання позивачем послуги з теплопостачання у спірний період часу, а також не подані докази на підтвердження цих обставин, як і не зазначені законодавчо визначені підстави для звільнення відповідача від доказування, внаслідок чого суд не бере до уваги такі доводи сторони відповідача.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги, в тому числі за теплову енергію, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення також передбачено обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки.

В порушення вимог наведеного закону ОСОБА_1 оплату за спожиту теплову енергію за період часу з 03.2016 по 02.2019 не вносила, що підтверджено відповідними відомостями позивача (а.с.4-5), внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 19231 грн 82 коп.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір 3% річних від простроченої суми за розрахунком позивача (а.с.4-5), не спростованим відповідачем, становлять 478 грн 52 коп., інфляційні нарахування - 1230 грн 76 коп.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, внаслідок чого з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію за період 03.2016 02.2019 в розмірі 19231 грн 82 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 478 грн 52 коп., інфляційні нарахування в розмірі 1230 грн 76 коп., а всього 20941 грн 10 коп., а позов задоволенню у повному обсязі.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 141 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (, адреса: Донецька область, м. Краматорськ, провулок Земляний, буд.2) в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (, адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Лівобережна,62) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 03.2016 02.2019 в розмірі 19231 (дев`ятнадцять тисяч двісті тридцять одна) грн 82 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 478 (чотириста сімдесят вісім) грн 52 коп., інфляційні нарахування в розмірі 1230 (одна тисяча двісті тридцять) грн 76 коп., а всього 20941 (двадцять тисяч дев`ятсот сорок одна) грн 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна ) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя