РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря - Морозовського М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідачів - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - Самарського В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Моторне (транспортне) страхове бюро України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Рух справи, позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Моторне (транспортне) страхове бюро України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року по справі № 428/8629/17 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 26 листопада 2016 року о 14-20 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , в м. Сєвєродонецьку на об`їзній дорозі з боку вул. Єгорова в напрямку пр-ту Хіміків, виїхав під час обгону на зустрічну смугу руху, не переконався, що вона вільна і має обмежену оглядовість, та не переконався, що створює небезпеку іншим учасникам руху, в результаті чого змусив водія автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 зменшити різко швидкість. В результаті останній опинився на зустрічній смузі руху де відбулось зіткнення з автомобілем марки «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував позивач ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 11.5, 14.2 (в), 14.5, 14.6 (г) Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження, які визначені Звітом про оцінку вартості матеріального збитку № 31142160 від 10.01.2017 і які складають 130678 грн. 77 коп. В єдиній централізованій базі даних Моторно (транспортного) страхового бюро України на день ДТП 26.11.2016 відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не було зареєстровано щодо транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 . Позивач вважає, що в даному випадку провина власника майна - відповідача ОСОБА_5 полягає у тому, що він всупереч вимог законодавства України своєчасно не уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та після настання ДТП у встановлений строк не звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у перенесених ним душевних стражданнях внаслідок знищення його автомобіля, що спричинило розлад всіх його планів, істотну зміну звичного способу життя, обмеження кола його спілкування та свободи пересування. Також, з метою захисту своїх прав і законних інтересів позивач змушений витрачати свій особистий час та згадувати обставини ДТП, що додатково травмує його психіку і загостює його переживання.

08.04.2020 позивач звернувся до суду з клопотанням про уточнення позовних вимог, в якому зазначив, що на момент звернення до суду з цією позовною заявою йому не було відомо про постанову Луганського апеляційного суду від 09.12.2019 по справі №428/8629/17, якою було скасовано постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року, проте питання щодо доведеності вини ОСОБА_2 розглянуто не було та провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Разом з тим, шкоду його автомобілю було спричинено безпосередньо автомобілем «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь позивача спричинену матеріальну шкоду в розмірі 130678 грн. 77 коп. та судовий збір у розмірі 1306 грн. 79 коп., а також, з урахуванням ступеня вини кожного з відповідачів в порядку часткової відповідальності, моральну шкоду в сумі 100000 грн. та судовий збір в розмірі 1000 грн.

1.2. Відповідач ОСОБА_5 подав до суду письмовий відзив, в якому вказав, що він не має ніякого відношення до ДТП, яка сталася 26.11.2016. Будь-які протоколи про адміністративні правопорушення щодо нього не складалися. Судові рішення про порушення ним діючого законодавства України, у тому числі пов`язані з експлуатацією транспортних засобів, не приймались. Про ДТП за участю автомобілів «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 та «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 йому стало відомо від працівників поліції під час огляду, належного йому на той час, автомобіля «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_1 . Будь-яких ушкоджень автомобіля виявлено не було. Відповідач вважає, що ним особисто шкода майну позивача не спричинялась, тому він не може бути відповідачем у даній справі. Також, він зазначає, що станом на 26.11.2016 автомобіль «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_1 , був забезпеченим транспортним засобом, однак до теперішнього часу страховий поліс не зберігся, а назву страхової компанії він не пам`ятає. Крім того, будь-яких правових підстав звертатися до МТСБУ у відповідача не було, оскільки ДТП він не вчиняв, а відповідач ОСОБА_2 до вищевказаного ДТП також не причетний. Обґрунтування моральних страждань позивача він вважає невмотивованим та нічим не доведеним. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

1.3. Відповідач ОСОБА_2 також подав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що він не має ніякого відношення до ДТП, яка сталася за обставин, вказаних у позовній заяві. Позивач посилається на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.09.2017 у справі №428/8629/17. Однак, дізнавшись про існування вказаної постанови, відповідач подав апеляційну скаргу та постановою Луганського апеляційного суду від 09.12.2019 постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.09.2017 було скасовано та ухвалено закрити провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП. Таким чином, він не був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, він не причетний до заподіяння шкоди позивача та не може бути відповідачем по даній справі. Маневр обгону він здійснював без порушення правил дорожнього руху. Разом з тим, відповідач звертає увагу суду на те, що звіт №31142160 від 10.01.2017 складено за заявкою СТ «Домінанта» Одеським ТОВ «ХАВК Холдінг». Огляд транспортного засобу проводився в м. Сєвєродонецьку через півтора місяця після ДТП, про яку вказано у позові. Пошкодження описанні у протоколі огляду місця ДТП відрізняються від переліку деталей вказаних для відновлювального ремонту, тому не виключена можливість утворення ряду інших пошкоджень автомобіля за інших обставин. Також, у ремонтній калькуляції дублюються деталі, які необхідно змінити. Відповідач вважає, що вказаний звіт не може бути підставою для визначення матеріальної шкоди, заподіяної ДТП за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Звертатися до МТСБУ з приводу страхового випадку відповідач не мав правових підстав, оскільки ДТП не вчиняв. Обґрунтування моральних страждань позивача він вважає невмотивованим та нічим не доведеним. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

1.4. Представник відповідача ОСОБА_6 - Самарський В.В. , подав до суду письмовий відзив, в якому вказав, що заявлені вимоги до ОСОБА_6 відповідач не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Відповідач вважає, що він звільнений від обов`язку відшкодовувати шкоду, оскільки ДТП є екстремальною ситуацією, а непереборна сила повністю звільняє від відповідальності заподіювача шкоди. Також, відповідач звертає увагу на висновок експерта від 26.01.2017 №19/133/9-1/274е. Відповідно до абз. 2 п. 1 висновків експертизи в даній дорожній ситуації водію автомобіля «Dacia Logan» ( ОСОБА_6 ) слід було керуватися технічними вимогами п. 12.3 ПДР України, що він і зробив. В аспекті діючих ПДР України ОСОБА_6 діяв правомірно. З абз. 2 п. 2 висновків експертизи вбачається, що з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Dacia Logan» ( ОСОБА_6 ) знаходився в умовах аварійної ситуації. Відповідно до абз. 3 п. 2 висновків експертизи питання про наявність у водія автомобіля «Kia Cerato» ( ОСОБА_1 ) технічної можливості запобігти зіткненню немає сенсу, оскільки навіть повна зупинка автомобіля «Kia Cerato» відповідно до технічних вимог пункту 12.3 ПДР України, не унеможливлювала б контакту з рухомим в некерованому стані зустрічним автомобілем «Dacia Logan» ( ОСОБА_6 ). З абз. 1 п. 3 висновків експертизи вбачається, що з технічної точки зору дії водія автомобіля «Ford Kuga» ( ОСОБА_2 ) не відповідні технічним вимогам пунктів 11.3, 14.2 (в), 14.5, 14.6 (г) ПДР України знаходилися в причинному зв`язку зі створенням в даній дорожній ситуації небезпеки (аварійної ситуації). Вказані висновки разом з відео з реєстратора автомобіля «Dacia Logan» під керуванням ОСОБА_6 підтверджують наявність ознак непереборної сили у вигляді надзвичайності (аварійна ситуація) та невідворотності. За таких умов наявні від підстави звільнення ОСОБА_6 від обов`язку відшкодовувати шкоду в силу ч. 5 ст. 1187 ЦК України та п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

1.5. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Моторного (транспортного) страхового бюро України - Проц А.В. подав письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_1 станом на 26.11.2016, тобто на момент настання ДТП, не була застрахована. Потерпіла особа - позивач ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України не звертався протягом 1 року з дня настання ДТП 26.11.2016, а звернувся лише 08.04.2020. Крім того, станом на день звернення автомобіль ОСОБА_1 є відремонтованим. Враховуючи викладене, у відповідності до п.п. 37.1.3 та 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV у Моторного (транспортного) страхового бюро України відсутні правові підстави для здійснення регламентної виплати ОСОБА_1 , але він має право на відшкодування шкоди з безпосереднього заподіювача шкоди.

1.6. Ухвалою суду від 08.11.2019 було відкрито провадження у справі. При цьому суд керувався, в тому числі, нормою ч. 6 ст. 28 ЦПК України, згідно із якою позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Ухвалою суду від 18.03.2020 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Ухвалою суду від 18.05.2020 задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_6 .

1.7. У судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги з тих підстав, які викладені в уточненій позовній заяві, та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що його автомобіль не був застрахований за договором добровільного страхування майна (КАСКО), станом на час розгляду справи він вже здійснив відновлювальний ремонт автомобіля, але документів на підтвердження вартості ремонту у нього немає. Також позивач просив суд оглянути матеріали справи про адміністративне правопорушення № 428/8629/17.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , та відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з підстав, викладених у письмових відзивах та письмових поясненнях. Крім того, ОСОБА_2 під час перегляду відеозапису визнав, що на ньому зображений автомобіль ОСОБА_5 під час обгону інших транспортних засобів, яким він керував в день ДТП.

Представник відповідача ОСОБА_6 - адвокат Самарський В.В., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог до ОСОБА_6 , посилаючись на доводи, викладені у письмовому відзиві.

Відповідач ОСОБА_6 під час допиту за правилами допиту свідків пояснив, що перед ДТП він рухався по об`їзній дорозі в умовах обледенілого дорожнього покриття на автомобілі із зимовою гумою, коли він побачив, що на зустріч йому, обганяючи колону автомобілів та порушуючи суцільну розділювальну смугу, рухається автомобіль марки Ford. Він, ОСОБА_6 , був змушений застосувати екстрене гальмування, внаслідок чого його автомобіль почало заносити. Після цього, в умовах заносу, він зміг об`їхати з правої сторони автомобіль Ford і далі його автомобіль винесло на зустрічну смугу. Якщо він би не застосував гальмування, то відбулося б лобове зіткнення його автомобілю та автомобілю марки Ford.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 право власності на автомобіль «Kia Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване за ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей, наданих МТСБУ, станом на 26.11.2016 за автомобілем «Kia Cerato» д.н. НОМЕР_3 значиться діючий поліс №АК4556072, страхова компанія АТ «СГ «ТАС». Тоді як поліс на транспортний засіб № НОМЕР_1 не знайдено.

2.2. Суд за клопотанням позивача оглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення № 428/8629/17 та встановив наступне.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 26.11.2016 встановлені пошкодження транспортних засобів автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . Також вказано, що покриття дороги на момент ДТП та під час огляду є асфальтобетонним, обледенілим, мокрим по сніжному шару. Дорожня розмітка на місці ДТП: «сплошна» (суцільна) смуга.

До протоколу огляду місця ДТП, що мало місце 26.11.2016 в м. Сєвєродонецьк на об`їзній дорозі складено схему ДТП.

Крім того, у вищевказаному протоколі огляду місця ДТП вказана локалізація пошкоджень автомобіля «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_3 , а саме: пошкоджений передній бампер, деформоване переднє крило, передні ліві двері, задні ліві двері, заднє крило, пошкоджено переднє ліве колесо.

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_2 , у його тестя ОСОБА_5 є автомобіль Форд Куга, білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , яким він іноді керує. 26.11.2016 він на вищевказаному автомобілі їздив до міста Сєвєродонецьказ метою зробити діагностику автомобіля на техстанції. Після цього, під час повернення додому, по об`їзній дорозі м. Сєвєродонецька він здійснив обіг транспорту, який їхав у попутному напрямку, а в момент завершення маневру він бачив, що по зустрічній полосі проїхав автомобіль Логан. Про те, що цей автомобіль занесло і відбулося ДТП йому не відомо, він цього не бачив.

Згідно з постановою про закриття кримінального провадження, винесеною старшим слідчим СВ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області Пільтенком В.В., кримінальне провадження №0003464 від 27.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП закрито, у зв`язку з відсутністю в діях учасників даної події складу кримінального правопорушення. В якості підстави для закриття кримінального провадження вказано те, що жодна особа не отримала ушкоджень середнього ступеню тяжкості під час ДТП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 244971 від 02.08.2017, 26.11.2016 о 14-20 год. в м. Сєвєродонецьку на об`їзній дорозі з боку вул. Єгорова в напрямку пр-ту Хіміків, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Ford Kuga», д.н.з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , виїхав під час обгону на зустрічну смугу руху, не переконався, що вона вільна і має обмежену оглядовість, та не переконався, що створює небезпеку іншим учасникам руху, в результаті чого змусив водія автомобіля «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 зменшити різко швидкість, в результаті останній опинився на зустрічній смузі руху і відбулось зіткнення з автомобілем марки «Kia Cerato» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Згідно з висновком експерта №19/113/9-1/274е від 26.01.2017, складеного за результатами проведення автотехнічної експертизи, експертом встановлено, зокрема, наступне.

У даній дорожній ситуації водій автомобіля Dacia Logan в момент виявлення зустрічного автомобіля Ford Kuga повинен був негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Згідно відеозапису автомобіль Ford Kuga до моменту роз`їзду із автомобілем Dacia Logan, який в цей момент вже рухався в некерованому стані (стані заносу), рухався назустріч не покинувши зустрічну смугу (смугу руху автомобіля Dacia Logan) та не зупиняючись. Тобто, з урахуванням вказаних дій водія автомобіля Ford Kuga, водій автомобіля Dacia Logan знаходився в умовах аварійної ситуації.

В підсумку експерт прийшов до таких висновків:

1) В цій дорожній ситуації, водію автомобіля FORD-KUGA перед виконанням маневру обгону, слід було керуватися технічними вимогами пунктів 11.3, 14.2 (в), 14.5, 14.6 (г) Правил дорожнього руху.

В даній дорожній ситуації водію автомобіля DACIA-LOGAN слід було керуватися технічними вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху.

В цій дорожній ситуації, водію автомобіля КІА-СЕRАТО з моменту виїзду зустрічного автомобіля DACIA-LOGAN на його смугу руху слід було керуватися технічними вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху.

2) У разі відповідності своїх дій технічним вимогам пунктів 11.3, 14.2 (в), 14.5, 14.6 (г) Правил дорожнього руху, водій автомобіля FORD-KUGA мав технічну можливість запобігти створенню в даній дорожній ситуації небезпеки (аварійної ситуації), для чого не було перешкод технічного характеру.

З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля DACIA-LOGAN знаходився в умовах аварійної ситуації.

Питання про наявність у водія автомобіля КІА-СЕRАТО технічної можливості запобігти зіткненню не має сенсу, оскільки навіть повна зупинка автомобіля КІА-СЕRАТО відповідно до технічних вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, не унеможливлювала б контакту з рухомим в некерованому стані зустрічним автомобілем DACIA-LOGAN.

3) З технічної точки зору дії водія автомобіля FORD-KUGA невідповідні технічним вимогам пунктів 11.3, 14.2 (в), 14.5, 14.6 (г) Правил дорожнього руху знаходилися в причинному зв`язку із створенню в даній дорожній ситуації небезпеки(аварійної ситуації).

Аналіз дій водія автомобіля DACIA-LOGAN в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди вимагає оцінки його професійних якостей, вміння діяти в умовах аварійної обстановки, прогнозувати розвиток ситуації і т.п., що не є автотехнічним аспектом і виходить за межі компетенції експерта - автотехніка.

З технічної точки зору в діях водія автомобіля КІА-СЕRАТО не відповідностей технічним вимогам пунктів Правил дорожнього руху що знаходяться в причинному зв`язку зі створенням аварійної ситуації і ДТП, не встановлено.

Згідно з постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.09.2017 по справі №428/8629/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Адміністративну справу у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, провадженням закрито у зв`язку із закінченням на час розгляду справи строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З постанови Луганського апеляційного суду від 09.12.2019 по справі №428/8629/17 вбачається, що постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.09.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП було скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП. В тексті постанови зазначено, що питання щодо доведеності вини ОСОБА_2 не розглядалося.

2.3. Під час огляду відеозапису вищевказаного ДТП судом встановлено, що 26.11.2016 в м. Сєвєродонецьку, в умовах обледенілого дорожнього покриття, на об`їзній дорозі з боку вул. Єгорова в напрямку пр-ту Хіміків, транспортний засіб - автомобіль марки «Ford Kuga», д.н.з НОМЕР_1 , виїхав під час обгону інших транспортних засобів на зустрічну смугу руху на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю та суцільною лінією дорожньої розмітки, в той час як водій автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , з метою недопущення лобового зіткнення з автомобілем «Ford Kuga», був змушений зменшити швидкість руху та одночасно змінити напрямок руху автомобіля трохи праворуч, в результаті чого водій автомобіля «Dacia Logan» в умовах обледенілого дорожнього покриття втратив контроль над рухом транспортного засобу і той опинився на зустрічній смузі руху, після чого зіткнувся з автомобілем марки «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_3 .

2.4. Зі звіту ТОВ «ХАВК Холдинг» №31142160 про оцінку вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складеного 10.01.2017, вбачається, що вартість відновлювального ремонту, з технічної точки зору, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, автомобіля «Kia Cerato» реєстраційний номер. НОМЕР_3 , становить 130678,77 грн. (в тому числі ПДВ на деталі, що замінюються, в розмірі 17779,67 грн.)

Вищевказаний звіт було складено суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ХАВК Холдинг» на виконання заявки СК «Домінанта», а проведення дослідження було доручено ОСОБА_8 , який має кваліфікацію оцінювача за спеціальністю «Оцінки дорожніх транспортних засобів», стаж роботи з 2005 року. Метою проведення оцінки було визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, автомобіля КІА СЕRАТО, р.н. НОМЕР_3 , який було пошкоджено 26.11.2016. Огляд автомобіля був здійснений оцінювачем 10.12.2016.

В акті огляду, який додається до вищевказаного звіту, не вказано жодних пошкоджень, які не пов`язані з ДТП.

2.5. Згідно з копією листа ТДВ «СТ «Домінанта» №03/0263 від 21.02.2018 під час розгляду справи було встановлено, що цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП (26.11.2016) у відповідності до даних Централізованої бази даних МТСБУ не було застраховано в ТДВ «СТ «Домінанта». Крім того, повідомлено, що на момент ДТП у відповідності до даних Централізованої бази даних МТСБУ транспортний засіб «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_1 не мав в наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З відповіді МТСБУ №3-1-02/14258 від 08.05.2020 вбачається, що МТСБУ розглянуло звернення ОСОБА_1 від 08.04.2020 про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.11.2016 за участю транспортного засобу марки КІА з держаним номерним знаком НОМЕР_3 . Впродовж одного року з моменту скоєння ДТП до МТСБУ не було подано заяву про відшкодування заподіяної шкоди. Крім того, у зв`язку з тим, що на момент звернення транспортний засіб марки КІА з державним номерним знаком НОМЕР_3 був відремонтований, ОСОБА_1 порушено п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що власник пошкодженого майна зобов`язаний його зберігати у такому стані, у якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортного засобу). З огляду на зазначене, МТСБУ не вбачає правових підстав для відшкодування заподіяної ОСОБА_1 шкоди.

3. Релевантні джерела права

3.1. Статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно із ст. 1190 ЦК особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15-ц вказано, що стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Для вирішення питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за вказаною вище статтею необхідно визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну). Юридична ознака означає, що володільцем визнається тільки та особа, яка володіє об`єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, на відповідній правовій підставі: право власності, інше речове право, договір оренди, доручення, підряду тощо. Матеріальна ж або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечних об`єктів.

3.2. Згідно із пунктом 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 із змінами та доповненнями, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Згідно із пунктом 12.3 вищевказаних Правил у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до п.п. «в» пункту 14.2 вищевказаних Правил перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Згідно із пункту 14.5 вищевказаних Правил водій транспортного засобу, який виконує обгін, може залишитися на смузі зустрічного руху, якщо після повернення на раніше займану смугу йому доведеться знову розпочати обгін, за умови, що він не створить небезпеки зустрічним транспортним засобам, а також не перешкоджатиме транспортним засобам, які рухаються за ним з більш високою швидкістю.

Відповідно до п.п. «г» пункту 14.6 вищевказаних Правил обгін заборонено, зокрема, у крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

3.3. Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

3.4. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 41 вищевказаного Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно із статтею 33 вищевказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Відповідно до ст. 34 вищевказаного Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до статті 36 вищевказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до статті 37 вищевказаного Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

- невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц вказано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

3.5. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

В п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 (із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001) вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В п. 5, 9 вищевказаної Постанови вказано, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Перш за все, суд вважає за необхідне зазначити, що власник транспортного засобу може передавати його у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа є відповідальною за завдання шкоди.

Таким чином, тягар цивільної відповідальності має нести особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та внаслідок дій якої сталася дорожньо-транспортна пригода, тобто особа, яка була водієм автомобіля.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутні будь-які підстави для покладення обов`язку щодо відшкодування матеріальної або моральної шкоди на власника транспортного засобу «Ford Kuga», д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , який не керував жодним транспортним засобом під час ДТП.

4.2. На підставі аналізу вищеописаних письмових доказів та відеозапису ДТП суд приходить до висновку про те, що шкоду транспортному засобу, який знаходиться у власності позивача, було завдано з вини відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_6 .

Зокрема, з вищенаведених письмових доказів та відеозапису ДТП вбачається, що 26.11.2016 в м. Сєвєродонецьку на об`їзній дорозі з боку вул. Єгорова в напрямку пр-ту Хіміків, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Ford Kuga», д.н.з НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 11.3, 14.2 (в), 14.5, 14.6 (г) Правил дорожнього руху, виїхав під час обгону на зустрічну смугу руху на ділянці дороги з суцільною лінією дорожньої розмітки, а також не переконався, що зустрічна смуга руху є вільною і він не створює небезпеки іншим учасникам, та не урахував, що ділянка дороги заокруглюється та має обмежену оглядовість. В результаті цих дій ОСОБА_2 , водій автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , з метою запобігання лобовому зіткненню з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , в умовах раптово виниклої небезпеки, був змушений зменшити швидкість та повернути трохи вправо, внаслідок чого ОСОБА_6 втратив контроль над керуванням автомобілем «Dacia Logan» в умовах обледенілого дорожнього покриття і автомобіль опинився на зустрічній смузі руху, після чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Суд погоджується з твердженнями у мотивувальній частині висновку автотехнічної експертизи про те, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля Dacia Logan в момент виявлення зустрічного автомобіля Ford Kuga повинен був негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Згідно відеозапису автомобіль Ford Kuga до моменту роз`їзду із автомобілем Dacia Logan, який в цей момент вже рухався в некерованому стані (стані заносу), рухався назустріч не покинувши зустрічну смугу (смугу руху автомобіля Dacia Logan) та не зупиняючись.

Отже, дії відповідача ОСОБА_2 були неправомірними, винними, і між ними та шкодою є безпосередній причинний зв`язок. При цьому ОСОБА_2 , в складних дорожніх умовах (обледеніле дорожнє покриття) одночасно порушив три правила обгону, а саме:

1) здійснив маневр обгону на дорожній ділянці із суцільною лінією дорожньої розмітки;

2) здійснив маневр обгону на дорожній ділянці із обмеженою оглядовістю;

3) не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Разом з тим, дії відповідача ОСОБА_6 також були неправомірними та винними, адже він в порушення пункту 12.3 Правил дорожнього руху не зміг здійснити безпечний для інших учасників дорожнього руху об`їзд перешкоди у вигляді автомобілю під керуванням ОСОБА_2 . На думку суду, можливість такого безпечного об`їзду була наявна з огляду на ширину дорожнього покриття та узбіччя в місці ДТП, що підтверджується тим фактом, що автомобіль під керуванням ОСОБА_6 так і не зіткнувся із автомобілем під керуванням ОСОБА_2 навіть під час заносу. Проте, ОСОБА_6 не проявив достатніх навичок керування транспортним засобом в умовах обледенілого дорожнього покриття і допустив втрату керування автомобілем. Крім того, згідно вимог ст. 1188 ЦК, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

З огляду на зміст ст. 1188 ЦК суд вважає за необхідне визначити розмірвідшкодування шкоди, завданої позивачу, у відповідній частці з урахуванням ступеню вини кожного з відповідачів та з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В даному випадку істотне значення має те, що порушення Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_2 носить набагато більш грубий характер, ніж порушення з боку ОСОБА_6 , при цьому саме внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_6 був змушений вжити заходів щодо об`їзду перешкоди в умовах аварійної ситуації. Зокрема, відповідач ОСОБА_6 був змушений раптово застосувати гальмування та одночасно маневрувати (змінити рух автомобіля трохи вправо) внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 в умовах обледенілого покриття дороги.

Посилання представника ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_6 рухався зі швидкістю 61 км/год і це стало однією з причин ДТП, є неспроможними, адже по-перше, відеореєстратор, який зафіксував момент ДТП, не є сертифікованим приладом з вимірювання швидкості, а по-друге, дозволеною швидкістю в межах населеного пункту на момент ДТП було 60 км/год, у зв`язку із чим ймовірне перевищення швидкості лише на 1 км не створювало підстав для виникнення ДТП.

З урахуванням цих істотних обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_2 має бути визначена у частці 90%, а вина ОСОБА_6 у частці 10% від завданої шкоди.При цьому, не підлягають застосуванню правила статті 1192 ЦК щодо солідарної відповідальності завдавачів шкоди, адже норми цієї статті застосовуються лише якщо інше не встановлено законом. В даному випадку інші правила відшкодування шкоди встановлені в ст. 1188 ЦК.

З вищенаведених доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 керував транспортним засобом, який не був забезпеченим в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Внаслідок цього, позивач ОСОБА_1 , як потерпіла особа, звернувся до МТСБУ з заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП, однак отримав відмову МТСБУ у здійсненні страхового відшкодування.

Крім того, 04.12.2017 позивач ОСОБА_1 , як потерпіла особа, звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» з метою отримання відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП, проте також отримав відмову у виплаті відшкодування. Більш того, таке звернення ОСОБА_1 зробив вже після спливу одного року з часу ДТП всупереч положенням статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, з урахуванням змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц, наявні всі підстави для покладення на ОСОБА_2 та ОСОБА_6 обов`язку з відшкодування шкоди, завданої позивачу під час ДТП, у відповідних частках.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що суд під час розгляду цієї цивільної справи не може встановлювати вину особи у спричиненні ДТП або досліджувати матеріали справи про адміністративне правопорушення, є неспроможними. За умови відсутності постанови у справі про адміністративне правопорушення чи вироку суду про визнання особи винуватою або невинуватою у певному правопорушенні, суд може на підставі належних та допустимих доказів самостійно встановити вину особи у завданні шкоди майну іншої особи. При цьому, суд має право за клопотанням одного з учасників справи (в даному випадку за клопотанням позивача) дослідити матеріали справи про адміністративне правопорушення, де містяться висновки експертів, протоколи огляду місця події та інші докази, що дозволяють встановити дійсні обставини завдання шкоди.

4.3. Розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, підтверджується звітом ТОВ «ХАВК Холдинг» №31142160 про оцінку вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складеного 10.01.2017, за яким вартість відновлювального ремонту, з технічної точки зору, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, автомобіля «Kia Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 130678,77 грн.

У судовому засіданні на запитання суду представник відповідача ОСОБА_2 не виявив бажання заявляти клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок пошкодження його транспортного засобу в результаті ДТП. У зв`язку із цим, єдиним належним та допустимим доказом розміру такої шкоди є вищевказаний звіт.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що вищевказаний звіт є недостовірним, суд вважає необґрунтованими, адже представник відповідача не надав жодних доказів на спростування достовірності цього звіту. Пошкодження транспортного засобу, які відображені у звіті, за своїм характером та локалізацією відповідають тим пошкодженням, які відображені в протоколі огляду місця ДТП. Крім того, в акті огляду, який додається до вищевказаного звіту, в графі «пошкодження, що не пов`язані з ДТП» не вказано жодних пошкоджень, які не пов`язані з ДТП.

Згідно із поясненнями позивача, на час розгляду справи він вже здійснив відновлювальний ремонт свого автомобіля, проте у нього не збереглося документів щодо вартості такого ремонту. Вказана обставина, на думку суду, не призводить до неможливості відшкодування шкоди на користь позивача.

Це пояснюється тим, що по-перше, відповідно до ст. 1192 ЦК розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В даному випадку вартість робіт, необхідних для відновлення автомобіля позивача, була визначена у звіті оцінювача з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Доказів того, що вартість цих робіт була меншою або могла бути меншою під час проведення позивачем ремонту свого автомобіля до суду надано не було.

По-друге, під час вирішення справ про відшкодування шкоди суд має керуватися такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність. За наявності звіту оцінювача про вартість відновлювального ремонту, відмова у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди лише з тих підстав, що потерпілим проведено ремонт автомобіля і не збережено доказів вартості такого ремонту, буде несправедливою та нерозумною. В такому випадку особу, яка винна у завданні матеріальної шкоди та яка не надала вагомих доказів недостовірності звіту оцінювача, фактично буде звільнено від цивільної відповідальності.

Таким чином, у випадку, коли ремонт автомобіля після ДТП проведено і у потерпілого не збереглося документів щодо вартості такого ремонту, суд може визначити розмір вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на підставі наявного у справі звіту оцінювача, який відповідає критеріям належного, допустимого та достовірного доказу.

4.4. Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» взагалі не передбачає обов`язку страховика відшкодовувати моральну шкоду, завдану потерпілому внаслідок пошкодження його майна. Отже, моральну шкоду внаслідок пошкодження майна під час ДТП у всіх випадках має відшкодовувати особа, яка є винною у завданні майнової шкоди, якщо нею добровільно не укладено договір страхування відповідальності за завдання такої шкоди.

Звернувшись з вимогою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн., позивач вказав, що він переніс душевні страждання внаслідок знищення його автомобіля, внаслідок чого відбувся розлад всіх його планів, відбулася істотна зміна звичного способу життя, обмежилося коло його спілкування та свобода пересування. Також, з метою захисту своїх прав і законних інтересів, позивач був змушений витрачати свій особистий час та згадувати обставини ДТП, що додатково травмує його психіку і загостює його переживання.

Суд вважає вказані доводи обґрунтованими та погоджується з тим, що позивачу була спричинена моральна шкода внаслідок неправомірних дій відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . На думку суду, будь-яка нормально реагуюча людина зазнає моральних страждань внаслідок раптового пошкодження її майна. В даному випадку був пошкоджений автомобіль позивача, тобто річ, яка є цінною та яку власник регулярно використовує у повсякденному житті. Без всяких розумних сумнівів, це призвело до душевних страждань позивача, викликало хвилювання з приводу необхідності вжиття заходів для відновлення цієї речі, а також викликало необхідність тимчасової зміни звичного способу життя.

З одного боку суд враховує тривалість порушення прав позивача, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану автомобіля, глибину душевних та психічних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, тяжкість вимушених змін в житті позивача. З іншого боку суд зазначає, що позивачем не було детально описано та обґрунтовано з чого він виходив, визначаючи суму відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 100000 грн. та наскільки сильно пошкодження автомобіля порушило нормальний спосіб його життя.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у загальному розмірі 5000 грн., тобто 4500 грн. (90%) з ОСОБА_2 та 500 грн. (10%) з ОСОБА_6 .

4.5. Підводячи підсумок суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 117610 грн. 89 коп., що складає 90% від 130678 грн. 77 коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 4500 грн. 00 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 13067 грн. 87 коп., що складає 10% від 130678 грн. 77 коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 500 грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди належить відмовити в повному обсязі.

Заяв про передачу ОСОБА_2 або ОСОБА_6 майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність та яке може бути передано після відшкодування збитків, під час розгляду справи жоден із учасників не робив.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зі змісту ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що у разі якщо позов подається одночасно до кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується двома квитанціями від 23.10.2019 про сплату судового збору в сумі 1000 грн. 00 коп. за вимоги про відшкодування моральної шкоди та 1306 грн. 79 коп. за вимоги про відшкодування майнової шкоди.

З урахуванням обсягу задоволених вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 1176 грн. 10 коп. за вимоги про відшкодування майнової шкоди та в сумі 45 грн. за вимоги про відшкодування моральної шкоди, а всього 1221 грн. 10 коп.

З відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 130 грн. 67 коп. за вимоги про відшкодування майнової шкоди та в сумі 05 грн. за вимоги про відшкодування моральної шкоди, а всього 135 грн. 67 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 117610 (сто сімнадцять тисяч шістсот десять) грн. 89 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 , код НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 13067 (тринадцять тисяч шістдесят сім) грн. 87 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Відмовити у задоволенні всіх позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 1221 (одна тисяча двісті двадцять одна) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 , код НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 135 (сто тридцять п`ять) грн. 67 коп.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 06 жовтня 2020 року.

Суддя Д.Б. Баронін