СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. №4-с/759/97/20
ун. №2-59/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про арешт коштів від 27.09.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови про арешт коштів від 27.09.2018 року.

Вказану справу було передано до провадження судді на підставі повторного автоматизованого розподілу, проведеного на підставі заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до заявлених вимог, скаржник просить суд визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві, щодо винесення постанови про арешт коштів від 27.09.2018, згідно виконавчою провадження № 31959632 на рахунку картки киянина № НОМЕР_2 протиправними; зобов`язати Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві розблокувати картку киянина № НОМЕР_1 та її рахунок № НОМЕР_2 , і направити її до Ощадбанку на виконання, зняти арешт з майна та скасувати постанову про арешт коштів від 27.09.2018, згідно виконавчого провадження №31959632 на рахунку картки киянина № НОМЕР_2 , з номером цієї картки киянина № НОМЕР_1 в Ощадбанк та на всіх неіснуючих рахунках 85 банків України.

Таким чином, предметом оскарження виступає, зокрема, постанова державного виконавця Відділу примусовою виконання рішень Управління Державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт коштів боржника від 27.09.2018 року (ВП №31959632).

Відповідно до ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. Відтак, якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів скарги, постанова про арешт коштів боржника винесена 27.09.2018 року.

В скарзі заявник вказує, що довідався про існування оскаржуваних постанов приватного виконавця в квітні місяці 2019 року. При цьому, матеріали скарги не містять доказів про те, що скаржник дізнався про існування постанови про арешт коштів боржника саме в квітні 2019 року.

Як вбачається з відбитку штемпелю поштового відділення, зазначеного на конверті відправки, заявник звернувся до суду із даною скаргою 04.03.2020 року.

Крім того, ні подана до суду скарга, ні додатки до неї, не містять клопотання заявника про поновлення строку для подання скарги.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про залишення скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про арешт коштів від 27.09.2018 без розгляду.

При цьому заявник не позбавлений права повторного звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця з одночасним поданням клопотання про поновлення такого строку, в разі наявності поважних причин неподання такої строки в десятиденний строк з дня винесення (отримання) такої постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 260, 353, 354, 447-449 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про арешт коштів від 27.09.2018 - залишити без розгляду та повернути особі, що подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Войтенко