Справа № 445/2379/19 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/1849/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерціний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивували тим, що відповідно до заяви-анкети № б/н від 29 червня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 2 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Свої зобов`язання за кредитним договором відповідачка не виконала, позичені кошти не повернула в результаті чого у неї станом на 30 вересня 2019 року утворилася заборгованість в сумі 16709,58 гривень.

Оскаржуваним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовлено.

Рішення суду оскаржило АТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі посилаються на те, щовідсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Також вказує, що 29 червня 2011 року відповідачем також було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" в якій зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5% на місяць), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені, розмір штрафів та розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо, тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Зазначає також, що відповідач не оспорює також факту наявності у нього заборгованості за тілом кредиту тому вважає вимоги відповідача в цій частині визнаними та такими, що не підлягають доказуванню у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Просить заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідно до заяви-анкети № б/н від 29.06.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції дійшов висновку про те, щоправові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки позивачем не надано жодних доказів які б засвідчували факт відкриття рахунку, зарахування кредитних коштів, користування ними та здійснення інших можливих фінансових операцій.

З таким висновком суду погодитись не можна виходячи із наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2011 році звернулася до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг.

Для реалізації зазначеної мети відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 29 червня 2011 року та отримала кредит у розмірі 2500 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також при підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 29 червня 2011 року ОСОБА_1 підписала умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» де зазначено базова процентна ставка в місяць (2,5%), та відповідальність невчасне погашення заборгованості (пеня штрафи та комісія) (а.с.12).

Отже, при підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 29 червня 2011 року ОСОБА_1 було ознайомлено з умовами кредитування у яких зазначений розмір відсотків за користування кредитом та відповідальність за несвоєчасне погашення заборгованості.

Відповідачка користувалася кредитною карткою, знімала з неї кошти та погашала заборгованість у період з 2011 по 2017 рік.

Зокрема, останній платіж на виконання договору б/н від 29 червня 2011 року нею був здійснений 20 травня 2017 року.

За таких обставин, не можна вважати обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність доказів користування кредитними коштами ОСОБА_1 за договором б/н від 29 червня 2011 року.

Згідно розрахунку наданого АТ КБ «ПриватБанк», заборгованость ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 29 червня 2011 року, станом на 30 вересня 2019 року становить: 1851, 09 гривень заборгованість за кредитом; 12 286, 61 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Вказану суму слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 1300 гривень заборгованості за пенею; 500 грн. - штрафу ( фіксована частина) та 771,89 грн. - штраф (процентна складова), то такі не можуть бути задоволеними з наступних підстав.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.2 ч.2 ст.258 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, останній платіж відповідачка здійснила 20 травня 2017 року, з позовом Банк звернувся 27 грудня 2019 року (за межами позовної давності), тому відсутні підстави для стягнення заборгованості по пені та штрафах.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до задоволення частково, заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2020 року скасуванню пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних Банку.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерціний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2020 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерціний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 червня 2011 року у розмірі 14137 (чотирнадцять тисяч сто тридцять сім) гривень 70 копіок, яка складається з наступного:

-1851, 09 грн. - заборгованість за кредитом;

-12 286, 61 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

В решті позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерціний банк «ПриватБанк» 4 034 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.