РІШЕННЯ

іменем України

"17" вересня 2020 р. 145/1657/19

2/145/177/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Селище Тиврівського району помер її батько ОСОБА_3 , який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 . Даний будинок 1960 року забудови, рахується за померлим на підставі записів в погосподарській книзі Селищенської сільської ради. Зареєстрована вказана нерухомість за померлим на підставі "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських населених пунктах, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/3.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт на користь ОСОБА_1 . Вона в установлений ст. 1270 ЦК України строк подала заяву про прийняття спадщини до Тиврівської нотаріальної контори.

У видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_3 нотаріус Тиврівської державної нотаріальної контори їй відмовила.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, рахується за померлим ОСОБА_3 згідно запису в погосподарській книзі.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 : житловий будинок 1960 року забудови, означений на плані КП «ВООБТІ» літ. «А», з прибудовою «а», загальною площею 69.0 кв.м., житловою 43.2 кв.м., допоміжною 25.8 кв.м., терасу «а1», сарай «Б», погріб «Б1», сарай «В», сарай «в», убиральню «в», хвіртку №1, ворота № 2, огорожу № 3, огорожу № 4, огорожу № 5, загальною вартістю 162933 грн. в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , померлого в с. Селище Тиврівського району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Селищенська сільська рада позов визнає, просить справу розглянути у відсутності її представника.

Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Селище Тиврівського району помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 5), який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Селищенської сільської ради № 863 від 29.08.2019 року (а.с. 16).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 . Даний будинок, 1960 року забудови, рахується за померлим на підставі виписки з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 2001-2005 рр. № 860 від 29.08.2019 року (а.с. 15). Також дана обставина стверджується довідкою виконкому Селищенської сільської ради № 858 від 29.08.2019 року (а.с. 18).

За життя, 18.08.1995 року, ОСОБА_3 склав заповіт на користь ОСОБА_1 , яким все своє майно заповів їй.

Позивачка 24.07.2004 року, в установлений ст. 1270 ЦК України строк, подала заяву про прийняття спадщини до Тиврівської нотаріальної контори, інших заяв не надходило, що стверджується листом Тиврівської держнотконтори № 2434/01-16 від 09.10.2019 року.

У видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_3 нотаріус Тиврівської державної нотаріальної контори відмовила, так як право власності спадкодавця на дане майно не зареєстроване. Ця обставина стверджується постановою нотаріуса № 22710/02-31 від 18.09.1919 р. (а.с. 20)

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, рахується за померлим ОСОБА_3 , що стверджується довідкою виконкому Селищенської сільської ради № 1072 від 11.10.2019 року.

Згідно технічного паспорту КП «ВООБТІ» від 02.09.2019 року вказаний житловий будинок з господарськими будівлями побудований протягом 1960-2004 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст.1, ст.6 реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Тобто після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

Позивач - спадкоємиця за заповітом після його смерті, спадщину після його смерті прийняла, подавши відповідну заяву нотаріусу Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич С.А. в установлений законодавством строк, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 2, 3, 5- 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ЦПК України, ст.ст. 1218, 1233, 1235, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р.,

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 : житловий будинок 1960 року забудови, означений на плані КП «ВООБТІ» літ. «А», з прибудовою «а», загальною площею 69.0 кв.м., житловою 43.2 кв.м., допоміжною 25.8 кв.м., терасу «а1», сарай «Б», погріб «Б1», сарай «В», сарай «в», убиральню «в», хвіртку №1, ворота № 2, огорожу № 3, огорожу № 4, огорожу № 5, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , померлого в с. Селище Тиврівського району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 22.09.2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.