Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3808/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

01.10.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

розглянувши в м. Полтаві в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 552/3808/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 18 серпня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків.

Позовна заява обґрунтована тим, що 24 грудня 2019 року з вини відповідача ОСОБА_2 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортний засіб HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 , отримав механічних ушкоджень. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», за заявою позивача було визначено вартість відновлювального ремонту, між позивачем та страховою компанією було складено акт узгодження розміру страхового відшкодування в сумі 19971,90 грн.

Позивач вказувала, що 24 лютого 2020 року ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату їй страхового відшкодування в розмірі 19971,90 грн, але в подальшому 23 березня 2020 року отримано висновок експерта № 263 про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля на суму 30603,54 грн, та про вартість відновлювального ремонту - 40889,36 грн.

Також позивач зазначала, що для ремонту автомобіля звернулася до ФОП ОСОБА_3 , відповідно до акту виконаних робіт їх вартість, вартість запасних частин, матеріалів для фарбування склала 42700 грн, які позивач сплатила ФОП ОСОБА_3 .

Вважає, що різницю між розміром страхового відшкодування та реальними збитками позивача зобов`язаний відшкодувати відповідач.

В поданій до суду позовній заяві позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 22728,10 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2020 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_2 14 вересня 2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивач безспірно погодився із розміром страхового відшкодування, який отримав від страхової компанії. Також вважає, що позивачем надано до суду взаємовиключні документи - звіт № 1977 від 22.01.2020, складений ТОВ «СЗУ Україна» та висновок ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса від 23.03.2020. В задоволенні позовних вимог просив суд відмовити.

Також відповідачем одночасно з відзивом на позовну заяву було подано заяву про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи з повідомленням сторін в судовому засіданні.

Представником позивача 29 вересня 2020 року подано до суду відповідь на відзив, де зазначив, що дійсно позивачем було підписано акт узгодження розміру страхового відшкодування, але поняття страхового відшкодування не є тотожним поняттю відшкодування матеріальних збитків. Вважає, що відповідач має відшкодувати шкоду в розмірі, що складає різницю між матеріальним збитком та розміром страхового відшкодування.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Також встановлено, що 24 грудня 2019 року в м. Полтаві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та транспортного засобу ЗАЗ Сенс, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті якої транспортний засіб HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 , отримав механічних ушкоджень.

Вина водія ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не оспорюється відповідачем.

Встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», поліс № 170300308, страхова сума визначена в розмірі 100000 грн, сума франшизи склала 1000 грн.

22.01.2020 на замовлення ПрАТ «СК «Уніка», як страховика, складено звіт № 1977 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахуванням фізичного зносу складових, що замінюються, визначено в розмірі 35928,20 грн; значення коефіцієнта фізичного зносу визначено 0,4794; вартість матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки складає 24192,68 грн., включаючи ПДП; без ПДВ - 20971,90 грн (а.с. 12-14).

Також встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 24.12.2019, стараховиком ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» визнана страховим випадком, відповідно до страхового акту № 00334108 сума страхового відшкодування визначена в розмірі 19971,90 грн (а.с. 10).

Встановлено, що 19 лютого 2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» та позивачем ОСОБА_1 укладено та підписано акт узгодження розміру страхового відшкодування (угоду про відшкодування матеріальної шкоди) № 00334108, згідно з якою її сторони погодили розмір страхового відшкодування в сумі 19971,90 грн (а.с. 11).

Також сторони угоди в п. 4 передбачили, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною, а ОСОБА_1 підтвердила, будь-яких додаткових претензій ні до страховика, ні до винної в ДТП особи мати не буде.

Встановлено та не оспорюється позивачем, що ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 19971,20 грн шляхом перерахування безготівкових коштів на картковий рахунок позивача.

Звертаючись до суду з даним позовом до відповідача, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що для ремонту автомобіля зверталася до ФОП ОСОБА_3 , вартість виконаних робіт, в тому числі запасних частин, матеріалів для фарбування, склала 42700 грн, вважає, що різницю між розміром страхового відшкодування в сумі 19971,90 грн та реальними збитками позивача в сумі 42700 грн зобов`язаний відшкодувати відповідач в сумі 22728,10 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Пунктом 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Указана норма кореспондується зі статтею 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

В даній справі судом встановлено, що у зв`язку зі зверненням позивача ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка» 13.01.2020 складено акт огляду транспортного засобу (а.с. 14 зворот, 15), під час проведення якого позивач була присутня.

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 підписано акт (угоду) щодо погодження розміру страхового відшкодування, за змістом якої позивач ОСОБА_1 погодилася з розміром страхового відшкодування в сумі 19971,20 грн, підтвердила, що після виплати страхового відшкодування будь-яких претензій до страхової компанії та винної особи мати не буде.

Встановлено і не заперечується сторонами, що розмір страхової виплати 19971,20 грн позивачем отримано.

Зазначене свідчить про те, що ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується актом від 19.02.2020 та відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV.

Суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 скористалася своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а ПрАТ «СК «Уніка», як особа, в якій застрахував свою цивільно-правову відповідальність відповідач ОСОБА_2 , забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою.

Статтею ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Судом встановлено, що розмір франшизи згідно з полісом від 13.09.2019 № 170300308, який було укладено між ОСОБА_2 , та ПрАТ «СК «Уніка» склав 1000 грн.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією відповідачем ОСОБА_2 автомобіля марки ЗАЗ СЕНС, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», відповідачем має бути відшкодовано лише розмір шкоди у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування такої шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Тому суд приходить до висновку, що сума франшизи в розмірі 1000 грн підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої шкоди, як та частина збитків, що не була відшкодована страховиком за договором страхування.

З цих підстав позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Щодо розміру втрати товарної вартості, то відповідно до даних звіту № 1977 про оцінку вартості (розміру) збитків втрата товарної вартості (ВТВ) не визначалася (а.с. 14).

Вимоги позивача про стягнення з відповідача розміру матеріальних збитків, що розраховані відповідно до акту виконаних робіт № 0, складеним ФОП ОСОБА_3 є безпідставними з огляду на наявність акту (угоди) узгодження розміру страхового відшкодування із погодженим позивачем ОСОБА_1 розміром такого страхового відшкодування.

Суд приходить до висновку, що факт перерахування ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі, погодженому між ними, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову позивача як потерпілої від одержання відшкодування в більшому розмірі.

При вирішенні страви судом також враховується і та обставина, що вимоги позивача про стягнення з відповідача відповідної суми грошових коштів на відшкодування завданої в результаті ДТП шкоди охоплюється лімітом відповідальності ПрАТ "СК "УНІКА".

В силу норм ст. 1194 ЦК України обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі N 308/3162/15-ц). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961-IV).

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_5 документально підтверджено понесення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача їй підлягають відшкодуванню понесені судові витрати в розмірі 36,91 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн суми франшизи.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові втрати в розмірі 36 грн 91 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

-відповідач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 01.10.2020.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко