Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1257/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М., за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача Борзенкової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів в режимі відеоконферензв`язку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокатське об`єднання "Автопоміч" до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокатське об`єднання «Автопоміч», звернулася у суд із позовом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.04.2017 р. на вул. Борканюка у с. Новоселиця Тячівського району Закарпатської області відбулася ДТП за участю автомобіля "ЗA3 110307", д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_4 була госпіталізована до лікарні, де померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.02.2018 p., який залишений в силі ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 04.09.2018 p., ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Враховуючи наслідки ДТП, позивачу була спричинена моральна та матеріальна шкода. Спричинена матеріальна шкода проявилася у втраті годувальника непрацездатною матір`ю загиблої ОСОБА_1 , якою була для неї її дочка - ОСОБА_4 . Спричинена моральна шкода проявилася у тому, що через втрату дочки та годувальника позивач перенесла сильні душевні страждання та переживання, змінився звичний уклад її життя, який неможливо повернути до того стану, який існував до смерті дочки. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб відповідно до полісу АК/681710, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. Позивач вказує, що відносини між сторонами регулюються спеціальним законом, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилаючись на ст.1200 ЦК України, ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника у розмірі 115200,00 грн., що складається з 36 місячних мінімальних розмірів заробітної плати у 2017 р., та 10000,00 грн. за надання правничої допомоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень ТДВ СК «Альфа-Гарант» вказує, що 20.08.2019 року Товариство за даним випадком здійснило виплату страхового відшкодування за моральну шкоду заподіяну ОСОБА_1 9 600,00 грн. та її сину ОСОБА_5 - 9600,00 грн. У відзиві посилається на ч.3 ст.36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно приписів якої до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. У матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження з компетентних органів наявності права на отримання такого відшкодування позивачем. Згідно матеріалів справи позивачка є пенсіонером за віком з 2009 року довічно. Матеріали справи не містять доказів підтверджуючих що на момент завдання шкоди (20.04.2017р.) позивачка отримувала пенсію меншу за встановлений прожитковий мінімум. В матеріалах справи є докази того що загибла ОСОБА_4 не працювала, матеріали справи не містять доказів того що померла отримували хоча б якийсь дохід. Також немає жодних посилань на докази, які б свідчили, що позивач перебувала на утриманні своєї померлої дочки і залежала від її заробітку. Відповідач вважає, що позивачем не доведено, що дохід померлої був для неї основним і постійним джерелом існування, тобто позивачка не довела, що перебувала на утриманні померлої дочки, тому підстав для задоволення позову про стягнення страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, не вбачається у зв`язку з недоведеністю вимог.

У свою чергу, не погоджуючись із висновками відповідача, представником позивача подано до суду відповідь на відзив, яку обґрунтовує наступним. Відповідач визнає, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована, відповідач визнав ДТП, яка трапилася 11.04.2017 року страховим випадком та визнає факт звернення позивача із повідомленням про ДТП та із заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника та заподіяною моральною шкодою. Однак, страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника не було виплачене у строки та у відповідності до вимог закону. Посилаючись на судову практику, вказує, що право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника мають не тільки особи, які фактично перебували на утриманні у загиблої особи, а й ті, які мають право на одержання утримання за законом. Просить позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила суд такі задовольнити з підстав, які наведені у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стефківський В.І., який діє на підставі ордеру від 21.04.2020 року та Договору про надання правової допомоги №0097-2 від 06.03.2020 року, у судовому засіданні повністю підтримав заявлені позивачкою заявлені вимоги. Пояснив, що позивач є непрацездатною особою та пенсіонером за віком. Таким чином, станом на день смерті ОСОБА_4 право на одержання від загиблої мала її мати ОСОБА_1 .

Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Борзенкова Ю.М., яка діє на підставі довіреності №01/230-417 від 03.12.2019 року, у судовому засіданні повністю заперечила відносно заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та просила суд у задоволенні таких відмовити. Пояснила, що у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження з компетентних органів наявності права на отримання такого відшкодування позивачем. Крім того, немає жодних посилань на докази, які б свідчили, що позивач перебувала на утриманні своєї померлої дочки і залежала від її заробітку.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та визнано сторонами, що 11.04.2017 р. на вул. Борканюка у с. Новоселиця Тячівського району Закарпатської області відбулася ДТП за участю автомобіля "ЗA3 110307", д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_4 була госпіталізована до лікарні, де померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний факт підтверджується вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.02.2018 p., який залишений в силі ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 04.09.2018 p., яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.04.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Смерть доньки завдала позивачу моральної та матеріальної шкоди. Спричинена матеріальна шкода проявилася у втраті годувальника непрацездатною матір`ю.

На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність автомобіля "ЗA3 110307", д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/681710, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди.

До спірних правовідносин застосовуються норми матеріального права, які були чинними на момент виникнення цих правовідносин. У справі, що переглядається, спірні правовідносини виникли 11.04.2017 року, коли сталося ДТП, в результаті якої загинула ОСОБА_4 , оскільки саме з цього моменту в позивача ОСОБА_1 виникло право на отримання відшкодування шкоди, спричиненої смертю доньки. Тобто до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 10 листопада 2015 року N 766-VIII.

Відповідно до вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України).

У відповідності до статті 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Батьками загиблої ОСОБА_4 були ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження загиблої НОМЕР_3 , виданим 20.11.1967 р. Нересницькою сільською радою Тячівського району Закарпатської області.

Батько загиблої ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим виконкомом Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 19.03.2009 р.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ч.27.2 Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно ст. 36.1 Закону №1961-ІV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 35-1 - 35-2, ст. 35 Закону №1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику Заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Таким чином, станом на день смерті ОСОБА_4 право на одержання від загиблої утримання мала її мати ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, 06.02.2019 р. відповідачу було скеровано по пошті повідомлення про ДТП від 04.02.2019 p., заяву на виплату страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою від 04.02.2019 р. та заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в розмірі не менше 115200,00 грн. від 04.02.2019 р. з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування.

Судом встановлено, що відповідачу подано всі документи, враховуючи вимоги ст. 27.2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання позивачем страхового відшкодування після загибелі ОСОБА_4

20.08.2019 року відповідач за даним випадком здійснив виплату страхового відшкодування за моральну шкоду заподіяну ОСОБА_1 9600,00 грн. та її сину ОСОБА_5 9600,00 грн.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач є непрацездатною особою та пенсіонером за віком. Цей факт підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_5 , виданим 19.12.2009 р. Пенсійним фондом України.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Як випливає з особистого пояснення позивача, загибла ОСОБА_4 всіляко допомагала матері, підтримувала у повсякденному житті.

Саме в цьому й полягало перебування позивача на утриманні у загиблої доньки, цього утримання позивач позбулася внаслідок її загибелі.

Таким чином, ОСОБА_1 мала право на утримання від своєї доньки ОСОБА_4 , що, відповідно до ст.1200 ЦК України дає їй право на отримання відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" від 21.12.2016 р. розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 3 200,00 грн.

Зважаючи на коло осіб, яким належить право на одержання страхового відшкодування від відповідача у зв`язку із втратою годувальника, належна до виплати позивачу частка відшкодування становить 1/1, що в грошовому еквіваленті становить: 36 : 1/1 х 3 200,00 грн. = 115 200,00 грн.

З огляду на вище наведене, беручи до уваги, що відповідачем не здійснено відповідно до вимог закону у повній мірі страхового відшкодування позивачу, підставність якого обґрунтована належним доказами у справі, позовні вимоги в частині виплати відшкодування на утримання ОСОБА_1 , яка на момент смерті доньки ОСОБА_4 була на її утриманні є підставними та підлягають до задоволення.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом №4191-VI.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів).

До матеріалів справи приєднано Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №0097 від 06.03.2020 року, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Автопоміч», детальний розрахунок робіт (наданих послуг) від 14.04.2020 року, виконаних для надання правничої (правової) допомоги Адвокатським об`єднанням на виконання договору про надання правової допомоги на суму 10000,00 грн.

Підстави та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану адвoкатом, регламентовано у ст.137 ЦПК України. Таким чином, вказані у розрахунку витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 979, 200, 1201 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 24, 27, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1-13, 18, 77-83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокатське об`єднання "Автопоміч" задовольнити повністю.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" (01133, м.Київ, б-р Лесі Українки, 26, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОК НОМЕР_6 , уродженки с.Новоселиця Тячівського району Закарпатської області, суму страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника у розмірі 115200,00 (сто п`ятнадцять тисяч двісті грн. 00 коп.) гривень.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" (01133, м.Київ, б-р Лесі Українки, 26, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОК НОМЕР_6 , уродженки с.Новоселиця Тячівського району Закарпатської області, витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 (десять тисяч грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.10.2020 року.

ГоловуючийГ. І. Рішко