Справа № 133/991/20
Провадження № 22-ц/801/1614/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воронюк В. А.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 рокуСправа № 133/991/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя - доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників розгляду справи) цивільну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу за апеляційною скаргою до ОСОБА_2 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Воронюк В. А. від 12 червня 2020 року (дата складення повного тексту судового рішення відповідає даті його ухвалення), -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3 ) звернувся до суду цим позовом, за яким просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь у порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 8336 грн 00 к., сплачену приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») 05 квітня 2017 року ОСОБА_4 .

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 17 січня 2016 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/6218309). 23 грудня 2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля «KIA», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Renault», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5 . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_5 06 квітня 2017 року ПрАТ «УПСК» на підставі заяви потерпілого та страхового акта № ОЦ/001/000/17/0200 від 05 квітня 2017 року здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «KІА», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 в розмірі 8336,94 грн. 16 березня 2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку збитків, завданих первісному кредитору, по договорах страхування, в тому числі право відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом № АЕ/3218309 від 17 січня 2016 року.

Оскільки, всупереч приписам статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) ОСОБА_2 не подав впродовж трьох робочих днів з дня скоєння ДТП страховику письмового повідомлення про ДТП, вважав, що у страховика виникло право регресної вимоги до страхувальника на підставі підпункту 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 цього Закону.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 червня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 8336 грн 00 к. Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_2 не подав впродовж трьох робочих днів з дня скоєння ДТП страховику письмового повідомлення про ДТП, доказів поважності причини такого неподання відповідач не надав, а тому зобов`язаний відшкодувати здійснену страховиком страхову виплату у порядку регресу позивачу, як особі, яка набула право вимоги за зобов`язаннями, що виникли з договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/6218309) від 17 січня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що внаслідок невиконання ним обов`язку повідомлення страховика про ДТП у встановлений Законом строк, у ПрАТ «УПСК» не виникло необґрунтованих виплат за цим страховим випадком, а тому відсутні підстави для задоволення регресних вимог позивача, звернених до відповідача, як до винної в ДТП особи.

ФОП ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17 січня 2016 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/6218309).

23 грудня 2016 року о 15 год. 50 хв. у м. Києві по вул. Овруцькій, 13, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_2 , під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "КІА", державний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн 00 к. (а.с.15).

06 квітня 2017 року ПрАТ «УПСК» на підставі заяви потерпілого та страхового акта № ОЦ/001/000/17/0200 від 05 квітня 2017 року здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «KІА», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 в розмірі 8336,94 грн.

16 березня 2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 , укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку збитків, завданих первісному кредитору, по договорах страхування, в тому числі право відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом № АЕ/3218309 від 17 січня 2016 року.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 38 Закону передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно з підпунктом 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 Закону страховик має право подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов, зокрема, якщо він не повідомив страховика про настання ДТП у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди (підпункт 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону).

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Проте, в разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами і ніким не оспорюється, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, позивач як страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, від 22 березня 2017 року в справі № 6-2011цс16 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 355/205/17, провадження № 61-27901св18.

Передбачені підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

З таких міркувань Верховий Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу і у постанові від 17 січня 2020 року, справа № 463/5839/16-ц.

У цій справі, як і зазначених справах, у яких Верховний Суд сформував наведений вище правовий висновок, факт настання страхового випадку встановлений постановою судді в справі про адміністративне правопорушення, а вартість майнового збитку, завданого відповідачем, визначено самим страховиком на підставі страхового акта № ОЦ/001/000/17/0200 від 05 квітня 2017 року. Подія ДТП визнана страховиком і ним добровільно сплачено страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи.

Таким чином, факт неповідомлення у цій справі відповідачем страховика про настання страхового випадку, за умови наявності у останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і його обставин за допомогою інших джерел, не призвела до необґрунтованих виплат зі сторони позивача, а тому підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 суд першої інстанції не мав.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, пославшись у рішенні на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, щодо застосування положень статтей 33 та 38 Закону, зробив протилежний по суті висновок.

Тобто, зміст судового рішення свідчить про дублювання позиції позивача, викладеної у позовній заяві, без належного аналізу норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та врахування висновків щодо застосування цих норм, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, то судовий збір в розмірі 1261 грн 21 к. за її подання необхідно стягнути з ФОП ОСОБА_1 на його користь.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 червня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У позові фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 1261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) грн 21 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Позивач: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета