Справа № 457/956/18 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/4089/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Бадівській О.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на заочне рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про захист прав споживача фінансових послуг,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про захист прав споживача фінансових послуг. Позов мотивований тим, що 23 травня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія» в особі Трускавецького відділення №1 ПАТ «УКРІНБАНК» (вул.Стебницька, 23А, м. Трускавець,82200) укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу № 10-1259333, найменування вкладу: «25 років довіри». Згідно з умовами вказаного договору сума вкладу становила 10 000,00 (десять тисяч доларів США 00 центів), процентна ставка 10,00 % річних. Термін дії договору: з 23 травня 2014 року по 23 червня 2014 року, 23 травня 2014 року відкрито депозитний рахунок в банку для розміщення коштів за № НОМЕР_1 . Вказані обставини підтверджуються заявкою-договором про розміщення банківського вкладу №10-1259333, меморіальним ордером №4830899. 19 жовтня 2015 року вказаний вище договір про розміщення банківського вкладу № 10-1259333 був пролонгований у відповідності з умовами договору «Автопролонгація». За цим договором сума вкладу становить 10000 (десять тисяч) доларів США на строк з 27 листопада 2014 року по 14 листопада 2015 року з виплатою 9,5 процентів щомісячно. Вказані обставини підтверджуються заявою-договором про розміщення банківського вкладу № 10-1304454. Однак свої зобов`язання з повернення депозиту і процентів відповідач не виконав і станом на сьогоднішній день відповідач не повертає їй заборгованих коштів в сумі 10918,77 дол. США, що складається з суми вкладу - 10000, 00 дол. США та процентів за період 27.11.2014 р. по 14.11.2015 р. ( 353 календарні дні): 10000,00 х 9,5% :365 х 353 к.д. = 918,77 дол.США) - 918,77 дол.США. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» в її користь заборгованість за вкладом в сумі 10 000 доларів США та відсотків у сумі 918,77 доларів США що відповідно до курсу НБУ станом на 26 жовтня 2018 року становить 309388,81 грн.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» в користь ОСОБА_1 заборгованість за вкладом в сумі 10 000 доларів США та відсотків у сумі 918,77 доларів США що відповідно до курсу НБУ станом на 26 жовтня 2018 року становить 309388,81 грн. (триста дев`ять тисяч триста вісімдесят вісім гривень вісімдесят одну копійку).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» в користь держави 3093,88 грн. (три тисячі дев`яносто три гривні вісімдесят вісім копійок) судового збору.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що судом не було досліджено факту сплати позивачу фондом гарантування вкладів гарантованої суми в розмірі 8696,68 доларів США у зв`язку із запровадженням до ПАТ «Укрінбанк» ліквідаційної процедури. Зазначає, що усі депозитні договори укладені вкладниками ПАТ «Укрінбанк» є припиненими з 24.12.2015. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30 вересня 2020 року, є дата складення повного судового рішення 06 жовтня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 травня 2014 року між ПАТ «Укрінбанк» в особі начальника Трускавецького відділення Губерської О.І. та ОСОБА_1 укладено договір про розміщення банківського вкладу № 10-1259333 «25 років довіри» за умовами якого 23 травня 2014 року ПАТ «Укрінбанк» прийняв від неї грошові кошти 10 000 доларів США згідно з меморіальним ордером № 4830899, і зобов`язався виплатити їй зазначені кошти та 10% річних на умовах і в порядку, установлених договором банківського вкладу. У подальшому 19 жовтня 2015 року договір № 10-1259333 був пролонгований у відповідності з умовами договору «Автопролонгація». За цим договором сума вкладу становить 10000 (десять тисяч) доларів США на строк з 27 листопада 2014 року по 14 листопада 2015 року з виплатою 9,5 процентів щомісячно.

24.12.2015 р. Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 934 "Про віднесення ПАТ "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вказаної постанови Правління НБУ від 24.12.2015 р. №934 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.12.2015 р. було прийнято рішення №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким розпочато процедуру виведення ПАТ "Укрінбанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Укрінбанк".

Згідно припису ч.1 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом, на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень.

18.04.2016 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив позивачу заборгованості по договору банківського вкладу №10-1259333, 8399,87 доларів США тіла депозиту та 296,81 доларів США нарахованих відсотків.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 р. по справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 р. по даній справі, визнані незаконними: постанова Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних"; рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Проте згідно з Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі №826/1162/16 задоволено заяву Національного банку України, скасовано всі постановлені по справі рішення судів, та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправними постанови Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" і рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015"Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк" від 13.07.2016 назву ПАТ "Укрінбанк" змінено на ПАТ "Укрінком", про що було внесено відповідні відомості до відповідного державного реєстру. Цим же рішенням було змінено й види діяльності товариства, зокрема, виключено такий вид діяльності, як діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19 інші види грошового посередництва та визначено основним видом діяльності 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Окрім цього, рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк" від 28.03.2017 змінено найменування товариства як юридичної особи з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", затверджено статут в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту ПАТ "Українська інноваційна компанія", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінбанк" від 28.03.2017, ПАТ "Українська інноваційна компанія" продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ "Український інноваційний банк".

Оскільки договір про розміщення банківського вкладу ОСОБА_1 уклала з Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк", підставою для покладення на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" обов`язків за вказаним договором може бути лише правонаступництво.

Дійшовши висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ "Українська інноваційна компанія" про захист прав споживачів, фактично - стягнення заборгованості за договором про розміщення банківського вкладу, суд першої інстанції не застосував норми матеріального закону, які підлягали застосуванню у даній справі, зокрема, положення Закону України "Про акціонерні товариства" у частині переваги норм законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, а також положень Закону України "Про банки і банківську діяльність", які підлягали застосуванню під час вирішення питання наявності чи відсутності правонаступництва обов`язків боржника за договором банківського вкладу.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 серпня 2018 року у справі № 910/8117/17 викладена правова позиція про те, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" не є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний банк", зважаючи на таке.

За змістом статей 80, 83 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Особливості правового статусу окремих видів установ встановлюються законом. Положення глави 7 цього Кодексу застосовуються до всіх товариств та установ, якщо інші правила для окремих видів товариств або установ не встановлені законом.

Законом України "Про акціонерні товариства" визначено порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов`язки акціонерів.

Відповідно до частини 6 статті 1 Закону України "Про акціонерні товариства" особливості правового статусу, створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, що провадять діяльність на ринках фінансових послуг, визначаються законами, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності. У разі суперечності норм цього Закону з нормами законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, норми законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, мають перевагу.

Законом України "Про банки і банківську діяльність" (далі за текстом у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків (стаття 1 цього Закону).

У статті 2 цього Закону надано значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема передбачено, що банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; державний реєстр банків - реєстр, що ведеться Національним банком України і містить відомості про державну реєстрацію усіх банків.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про банки і банківську діяльність" цей Закон регулює відносини, що виникають під час заснування, реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації банків.

Відповідно до статті 4 цього Закону банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону та інших законів України. Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України "Про Національний банк України", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України. Національний банк України визначає особливості регулювання та нагляду за системно важливим банком, банком, що має статус Розрахункового центру з обслуговування договорів на фінансових ринках, з урахуванням специфіки діяльності таких банків.

За змістом статті 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банки в Україні створюються у формі публічного акціонерного товариства або кооперативного банку. Особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з частинами 1 і 7 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, зміна його організаційно-правової форми (перетворення), наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов`язків правонаступникам. Ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Главою 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено порядок реорганізації банку. Згідно зі статтями 2627 цього Закону банк може бути реорганізований за рішенням власників банку. Реорганізація може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення. У разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи. Під час проведення реорганізації банку шляхом перетворення кредитори не мають права вимагати від банку припинення чи дострокового виконання зобов`язання. Реорганізація за рішенням власників банку здійснюється згідно із законодавством України про господарські товариства за умови надання попереднього дозволу Національного банку України на реорганізацію банку та затвердження Національним банком України плану реорганізації банку. У разі здійснення реорганізації банку за рішенням його власників шляхом перетворення план реорганізації банку не складається. Національний банк України визначає перелік документів, які подаються для отримання дозволу на реорганізацію та затвердження плану реорганізації банку. Національний банк України не дає дозволу на реорганізацію банку у разі, якщо є достатні підстави вважати, що реорганізація загрожує інтересам вкладників та інших кредиторів і банк, створений у результаті реорганізації та/або банк, який не припиняється як юридична особа у результаті приєднання до нього або виділу з нього, не будуть відповідати вимогам щодо економічних нормативів їх діяльності, порядку реєстрації банків і ліцензування їх діяльності. Національний банк України надає дозвіл чи відмовляє у реорганізації банку протягом одного місяця з моменту отримання заяви банку на реорганізацію.

Відповідно до частини 1 статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас відповідно до частин 1 - 3 статті 15 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має повне і скорочене офіційні найменування українською та іноземними мовами. Найменування банку має містити слово "банк", а також вказівку на організаційно-правову форму банку. Банк має печатку зі своїм повним офіційним найменуванням. Слово "банк" та похідні від нього дозволяється використовувати у назві лише тим юридичним особам, які зареєстровані Національним банком України як банк і мають банківську ліцензію. Виняток становлять міжнародні організації, що діють на території України відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та законодавства України.

За змістом статті 16 цього Закону статут банку складається з урахуванням положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону та інших законів України. Статут банку обов`язково має містити таку інформацію про банк: 1) найменування банку (повне та скорочене); 2) його місцезнаходження; 3) організаційно-правову форму; 4) види діяльності, які має намір здійснювати банк; 5) розмір та порядок формування статутного капіталу банку, види акцій банку, їх номінальну вартість, форми випуску акцій (документарна або бездокументарна), кількість акцій, що купуються акціонерами; 6) структуру управління банком, органи управління, їх компетенцію та порядок прийняття рішень; 7) порядок реорганізації та ліквідації банку відповідно до глав 5 та 16 цього Закону; 8) порядок внесення змін та доповнень до статуту банку; 9) розмір та порядок утворення резервів та інших загальних фондів банку; 10) порядок розподілу прибутків та покриття збитків; 11) положення про аудиторську перевірку банку; 12) положення про органи внутрішнього аудиту банку. Зміни до статуту банку підлягають державній реєстрації відповідно до законодавства з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк подає документи для проведення державної реєстрації змін до статуту банку після їх погодження Національним банком України.

Отже, як реорганізація, так і ліквідація банку з ініціативи власників, а також внесення змін до статуту банку, відповідно до закону можливі лише після надання на це згоди Національним банком України.

При цьому зважаючи на положення Закону України "Про банки і банківську діяльність", зокрема статтю 2 цього Закону, передача, прийняття майна банку, його коштів, прав та обов`язків правонаступникам є наслідком саме реорганізації банку, проведеної із дотриманням процедури, визначеної цим Законом.

Крім того, згідно зі статтею 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність" правління банку зобов`язане протягом трьох робочих днів інформувати Національний банк України про наступні свої дії: звільнення керівника (керівників) банку та про кандидатуру на призначення на цю посаду; зміну юридичної адреси і місцезнаходження банку та його відокремлених підрозділів; припинення банківської діяльності.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження переходу до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов`язків саме банківської установи - ПАТ "Укрінбанк" згідно із законодавчо встановленою процедурою. Водночас залишення у цьому випадку ідентифікаційного коду юридичної особи (05839888), який було присвоєно ПАТ "Укрінбанк", суперечить наведеному вище.

Ураховуючи зазначені положення законодавства, за установлених судами обставин про здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ "Укрінбанк", зміни назви на ПАТ "Укрінком", а в подальшому на ПАТ "Українська інноваційна компанія", зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів діяльності товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів, виключення установою зі своєї назви слова "банк" та із переліку видів своєї діяльності банківської діяльності, без дотримання відповідної процедури, передбаченої, зокрема, статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відсутні підстави для висновку про правонаступництво ПАТ "Укрінком" і ПАТ "Українська інноваційна компанія" кредитної установи (банку) - ПАТ "Укрінбанк".

Колегія суддів вважає, що викладені Верховним судом у вказаній вище Постанові Об`єднаної палати правове обґрунтування та висновки про те, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" не є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Український Інноваційний банк", підлягають застосуванню і по даній цивільній справі.

Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на перехід до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов`язків банківської установи (правонаступництва після ПАТ "Український інноваційний банк"), адже зміна назви установи шляхом заміни слова "банк" на "компанія" не є достатнім доказом правонаступництва між банківською та небанківською установою. Правонаступництво банківської установи відбувається лише в разі реорганізації останньої з дотриманням вимог спеціального законодавства (зокрема, Закону України "Про банки і банківську діяльність") за умови надання попереднього дозволу Національного банку України на реорганізацію банку. І тільки в разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (частина 1 статті 104 Цивільного кодексу України).

Крім того, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відсутній запис про те, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" є правонаступником публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що правонаступництво між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Публічним акціонерним товариством "Укрінком" не відбулося.

За змістом п.4 ч.2 ст.16 ЦК України і ст.54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", скасування Верховним Судом України згідно з постановою від 24.10.2017 у справі №826/1162/16 судових рішень, що набрали законної сили, про визнання незаконними постанови Правління НБУ від 24.12.2015 № 934 та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 про запровадження у ПАТ "Український Інноваційний Банк" тимчасової адміністрації й початок процедури виведення його з ринку та ухвалення рішення, яке набрало законної сили, про відмову у визнанні цих актів незаконними, має наслідком відновлення тимчасової адміністрації та процедури виведення ПАТ "Український Інноваційний Банк" з ринку.

Саме по собі те, що останнє реорганізувалося у ПАТ "Українська інноваційна компанія" та змінило код виду економічної діяльності, на суть спірних правовідносин не впливає.

Тому до спірних правовідносин належить застосувати пп. 1 і 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до яких під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на це майно і накладення арешту на кошти та майно банку, а також припис п. 3 ч. 2 ст. 46 вказаного Закону, відповідно до якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український Інноваційний Банк" строк виконання всіх грошових зобов`язань цього товариства вважається таким, що настав.

З матеріалів справи вбачається, що оскільки 18.04.2016 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив позивачу заборгованості по договору банківського вкладу №10-1259333, 8399,87 доларів США тіла депозиту та 296,81 доларів США нарахованих відсотків.

Тож відсутні підстави для висновків про те, що укладений сторонами договір банківського вкладу продовжує діяти.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

В порядку ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, ПАТ "Українська інноваційна компанія" належить компенсувати за рахунок держави 4574,42 грн. сплаченого при подачі апеляційної скарги судового збору, оскільки позивач зверталась до суду з позовом на захист своїх прав як споживач банківських послуг.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 12 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про захист прав споживача фінансових послуг відмовити.

Компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, Публічному акціонерному товариству «Українська інноваційна компанія» 4574,42 грн. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2020 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник