Провадження №2/333/2343/20
Справа №333/4477/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючої - судді Варнавської Л.О..,

за участю секретаря - Сокол Н.К.,

представника позивача - адвоката Морозова В.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави,

В С Т А Н О В И В:

14.08.2020 р. до суду звернулось ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави. Посилається на те, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2018 р. справа №33/2096/18 з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 стягнуто 37555,49 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На виконання вказаного рішення Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягнуто 37555,49 грн. Вказане стягнення проведено Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в розмірі більшому,ніж належить, оскільки воно здійснено без віднімання (утримання, зменшення) податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% і військового збору в розмірі 1,5% на загальну суму 7323,32 грн. в результаті примусового стягнення грошових коштів, ОСОБА_1 отримав без достатньої правової підстави зайві грошові кошти у вигляді належних до утримання з ПАТ «Запоріжжяобленерго» для перерахування до бюджету податків і зборів на загальну суму 7323,32 грн. 23.01.2020 р. позивач направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про повернення безпідставно набутих коштів, але лист залишений без відповіді. Посилаючись на ст. ст. 18, 164 Податкового кодексу України, 1212,1215 ЦК України просить стягнути з грошові кошти у розмірі 7323,32 грн. набуті без достатньої правової підстави, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 289 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 325,87 грн., а всього 7938,19 грн.

Ухвалою суду від 25.08.2020 р. відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін.

17.09.2020 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову, вказує, що позов безпідставний та необґрунтований. На виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2018 р. на його користь було стягнуто 37555,49 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Тому позивач необґрунтовано вказує, що ці кошти набуті без достатньої правової підстави.

29.09.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив не відповідає вимогам ЦПК України в зв`язку з відсутністю в ньому жодних обґрунтованих та нормативно підтверджених заперечень щодо позовних вимог викладених позивачем.

В судовому засідання представник позивача адвокат Морозов В.С. позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2018 р. справа №336/2096/18 з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 стягнуто 37555,49 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У вказаному рішенні не зазначено, що ця сума підлягає стягненню з відрахуванням зборів та обов`язкових платежів.

Згідно платіжного доручення №1604 від 12.02.2019 року перераховано ОСОБА_1 на виконання виконавчого листа №336/2096/18 від 12.09.18 р. з ПАТ «Запоріжжяобленерго» 37555 грн. 49 коп. Тобто, стягнута сума, яка вказана у рішенні суду.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

В даному випадку ОСОБА_1 набув 37555 грн. 49 коп. на підставі рішення суду, яке набуло законної сили, не скасоване, тому підстав вважати ці кошти безпідставно набутими у суду не має. Доводи позивача про необхідність сплатити із вказаної суми податки та збори, не можуть бути враховані цим судом, оскільки це було предметом розгляду в суді по справі №336/2096/18, яка розглядалась в Шевченківського районному суді м. Запоріжжя. У випадку незгоди із рішенням суду ПАТ «Запоріжжяобленерго» як відповідач по справі мав право оскаржити вказане рішення.

За таких обставин позов є необґрунтованим, безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 134-142, 265,268, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська