Номер провадження 2/570/412/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Іллюк С.Р.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 р. представник позивача звернувся в Рівненський міський суд Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16 152,10 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10.01.2016 р. в м.Костопіль відбулася ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Причиною ДТП стало те, що відповідач , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння здійснив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Костопільського районного суду Рівненської області відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124,130 КУпАП. Цивільно-праврва відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 - відповідача була застрахована позивачем на підставі полісу №АЕ/2861791. Власник автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК Універсальна» як до Страховика відповідача про відшкодування шкоди отриманої в результаті ДТП. Відповідно до ст..ст.22, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено було страхове відшкодування на підставі страхового акту №21270/1, звіту експерта.

Страхове відшкодування в сумі 16152,10 грн. було перераховано згідно із заявою потерпілого на безготівковий перерахунок страхового відшкодування. Позивач повністю виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі.

Відповідно до пп.а) п.38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Оскільки відповідач здійснював керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, позивач має право регресної вимоги до відповідача.

Претензією позивач письмово повідомив відповідача щодо необхідності виплати на його користь грошових коштів.

Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 15.11.2019 р. позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.01.2020 р. відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.04.2020 р. було відкладено розгляд справи та визнано потрібним, щоб представник позивача з`явився в судове засіданні і надав письмові пояснення у зв`язку із усно заявленою у судовому засіданні відповідачем завою про застосування строків позовної давності.

Представник позивача не з`явився в судове засідання, був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно до поданої заяви вх.274 від 19.02.2020 позов підтримує та просить справу розглянути за відсутності позивача. Не заперечує проти ухвалення заочного розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги не визнає, зокрема не погоджується із розміром матеріальної шкоди та вказує, що позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду із вказаним позовом. Відзиву не подав.

Вислухавши відповідача, дослідивши докази, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.01.2016 р. о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. Бурова в м.Костопіль, керуючи автомобілем ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку здійснив наїзд на автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , що був припаркований поблизу кафе «Діско», у результаті даної ДТП вказані автомобілі зазнали механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 ПДР, за що інспектором Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області капітаном міліції ОСОБА_3 на останнього складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та водія ОСОБА_1 визнано згідно постанови Костопільського районного суду Рівненської області від 03.02.2016 р. винним за вчинення вказаного правопорушення.

Крім того, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.02.2016 р. встановлено, що 10.01.2016 р. о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 по вул. Бурова в м.Костопіль керував автомобілем ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 ПДР, своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-2103 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 була застрахована в позивача.

Згідно звіту №078 про оцінку автомобіля Volksvwagen Passat р.н. НОМЕР_2 від 24.05.2016 р. матеріальний збиток, завданий його власникові ОСОБА_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 16662,10 грн.

Позивачем згідно платіжного доручення №7287 від 23.09.2016 р. було виплачено потерпілому ОСОБА_2 відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 15913,40 грн., комісія 238,70 грн. що підтверджується відомістю №29 виплат ПАТ Страхова компанія «Універсальна» по договору №4 від 01.10.2009 р.

На підставі ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно п.а ч.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки у даному випадку, є відповідач.

Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди в повному обсязі. Відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума вимоги складає 100% від виплаченого відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, і оскільки винним у вчиненні ДТП є відповідач, то позивач має право вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

09.06.2016 р. на адресу відповідача ОСОБА_1 позивачем було надіслано вимогу про сплату боргу, яку останній отримав, однак відповіді на яку відповідачем не надано (а.с.30-31).

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні.

Отже, з урахуванням зазначеного та з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні).

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП встановлена постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.02.2016 р., та постановою Костопільського районного суду Рівненської області за ст. 124 КУпАП від 03.02.2016 р.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт вини відповідача, та наслідки його протиправних дій, а саме - завдання механічних пошкоджень транспортному засобу «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , доведенню не підлягає.

У зв`язку з цим, доводи відповідача, висловлені у судовому засіданні, щодо незаконності вказаних постанов судів, суд не бере до уваги.

Відповідно до ч.6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Позовна заява позивачем була подана до суду першої інстанції шляхом подання 25.09.2019 р. до установи поштового зв`язку, тому саме 25.09.2019 р. є датою подання позовної заяви (а.с.32).

Згідно із частиною шостою статті 261 ЦК України за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Основне зобов`язання позивач виконав 23.09.2016 р., що підтверджено копією платіжного доручення №7287 від 23.09.2016 р., а згідно з відбитком штемпеля відділення поштового зв`язку з позовом він звернувся до суду 25.09.2019 р., тобто з пропуском трирічного строку, встановленого частиною шостою статті 261 ЦК України.

При цьому, відповідно до статті 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

За таких обставин, саме з моменту виконання позивачем свого зобов`язання за договором добровільного страхування у нього виникло право подати регресний позов до суду.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України у своїй постанові від 27.03.2012 в справі № 58/168.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 25.03.2016 р., страхового акту № 2127/01 за заявою від 12.03.2016 р. страховою компанією позивачем здійснено 23.09.2016 р. виплату страхового відшкодування (а.с.24-29).

Отже, виплата позивачем здійсненна 23.09.2016, саме з цієї дати почався перебіг позовної давності в даному випадку.

Відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення,.

Відповідач у поданій в судовому засіданні усній заяві посилається на пропущення позивачем строку позовної давності.

Законодавець не установив вимоги щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності, заяву про її застосування може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 09 квітня 2019 року у справі № 912/1104/18 (ЄДРСРУ № 81081514) та підтримана в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 вересня 2019 року у справі № 904/4342/18 (ЄДРСРУ № 84420963).

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом у зв`язку з вказаною обставиною ухвалою від 28.04.2020 р. визнано потрібним, щоб представник позивача з`явився в судове засідання, жодних заяв щодо вказаної обставини - усної заяви відповідача про застосування строків позовної давності, зазначення підстав для визнання поважною причини пропуску строку позовної давності та поновлення цього строку, чи то спростування вказаної усної заяви відповідача до суду не надійшло.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, у задоволенні позову позову слід відмовити у зв`язку із пропуском позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в позові, судові витрати які складаються з витрат на сплату судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, а саме стягненні суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16152,10 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна", м.Київ, вул. Лесі Українки, буд.9, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 07.09.2020 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.