Провадження №22-ц/812/1396/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 вересня 2020 року м. Миколаїв

справа № 487/9289/19

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Локтіонової О.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Архиповим Дмитром Олександровичем, на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 01 липня 2020 року під головуванням судді Нікітіна Д.Г., дата складання повного тексту рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2016 року з її батька ОСОБА_2 на користь матері ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку( доходу) щомісяця, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення найстаршою дитиною - ОСОБА_1 - повноліття.

Як вказала позивач, з 01 вересня 2020 року її було зараховано на 1 курс денного відділення Інституту державного управління Чорноморського національного університету імені Петра Могили за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування» за контрактом, строк закінчення навчання за програмою бакалавра - до 30 червня 2023 року. Зазначає, що знаходиться на утриманні матері ОСОБА_3 , яка витрачає всі свої кошти на її утримання та на утримання неповнолітнього брата, сплачує вартість навчання за контрактом, та всі витрати, пов`язані із навчанням, у зв`язку з чим вони опинилися в скрутному матеріальному становищі, тоді як батько добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає та має значний борг зі сплати аліментів.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1600 грн. щомісячно на період навчання до досягнення 23 років.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що з огляду на майновий стан ОСОБА_2 він не може надавати матеріальну допомогу, про яку просить позивачка.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період її навчання в Чорноморському національному університеті імені Петра Могили в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, починаючи з дня подання позову до суду - 24 грудня 2019 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768грн.40коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Архипов Д.О. - просив скасувати рішення та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, суд ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог не врахував, що в розпорядженні відповідача після відрахування від заробітної плати податків та аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повнолітньої ОСОБА_1 залишиться сума, менша за прожитковий мінімум, що свідчить про відсутність можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наявному в матеріалах справи, розмір частки, заробітної плати, яка відраховується з відповідача за виконавчими документами становить 70%, що в силу приписів ст. 128 КЗпП та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» є максимально допустимим розміром відрахувань із заробітної плати. Крім того, суд невірно застосував ст. 200 СК України та не дослідив питання можливості надання утримання позивачці від її матері, дохід якої утричі більше за його середньомісячний дохід.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судом першої інстанції було повністю та всебічно досліджено всі наявні в матеріалах справи докази, надано їм оцінку та винесено рішення, яке є правильним та таким, що відповідає обставинам справи.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Архипов Д.О. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Мавродій А.А. просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення - зміні із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач є батьком позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку ( доходу) щомісяця, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення найстаршою дитиною - ОСОБА_1 - повноліття.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2019 року у справі № 487/7559/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто додаткові витрати на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 000 грн., понесені в зв`язку із навчанням доньки на першому курсі денного відділення Інституту державного управління Чорноморського національного університету імені Петра Могили за контрактом.

Строк закінчення навчання за програмою бакалавра - до 30 червня 2023 року, вартість навчання становить: 12 000 грн. за перший рік навчання, 13 200 грн за другий рік навчання, 14 500 грн. за третій рік навчання, 16 000 грн. за четвертий рік навчання (а.с. 10-11).

Після досягнення повноліття ОСОБА_1 продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач працездатний, має постійний заробіток. Згідно довідки про доходи відповідача вбачається, що він праціює у Приватному підприємстві «Сова» на посаді охоронника, його щомісячна зоробітна плата становить 5 223грн. та за період з січня 2020 року по квітень 2020 року йому нараховано 20 892грн. заробітної плати, з якої сплачено 3 760грн. 56коп. податків та відраховано 11 772грн. 64 коп. аліментів (а.с. 29).

За правилами частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Виходячи з положень ст. ст. 199, 200 СК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, а тому існують підстави для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку з продовженням навчання.

Разом з тим, при визначенні розміру таких аліментів в розмірі ј частки усіх видів заробітку відповідача, суд не звернув належної уваги на те, що позивачкою було заявлено вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, та не в повній мірі з`ясував обставини, що відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України мають значення для визначення розміру аліментів, зокрема, сплату відповідачем аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Між тим, мати позивачки ОСОБА_3 , також є працездатною особою та отримує постійний заробіток. Згідно її декларації за 2019 рік вона працює головним спеціалістом організаційного відділу апарату Миколаївської облдержадміністрації та отримала за 2019 рік за основним місцем роботи заробітну плату у розмірі 155 883 грн. (а.с. 42-49).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 необхідно встановити в розмірі 700 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. А тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Не можна вважати обґрунтованими посилання апеляційної скарги на те, що з огляду на майновий стан ОСОБА_2 він взагалі не може надавати матеріальну допомогу, про яку просить позивачка, оскільки необхідність утримувати іншу дитину та погашення заборгованості з аліментів не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці ОСОБА_1 , яка її потребує.

Розмір стягнутих з відповідача аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розмір встановлених йому аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_1 не перевищує максимально допустимого розміру відрахувань із заробітної плати., встановленої ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Що стосується посилань апеляційної скарги на отримання матір`ю позивачки більшого доходу, ніж отримує відповідач, то колегія суддів враховує, що обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, покладається на обох батьків, та покладення обов`язку піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка навчається, винятково на матір за умови встановлення обставин щодо можливості надання такої допомоги і батьком, є порушенням норм закону.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Архиповим Дмитром Олександровичем, задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2020 року в частині визначеного судом розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період її навчання в Чорноморському національному університеті імені Петра Могили в розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 24 грудня 2019 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років в разі продовження навчання.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В Коломієць

Судді: О.В. Локтіонова

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складено 09 вересня 2020 року