Справа № 134/669/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 жовтня 2020 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Рой В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору припиненим,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору припиненим. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.09.2007 між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № VIGWGA00001616 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 32580,00 доларів США на строк з 03.07.2007 по 01.09.2017 включно, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Періодом сплати вважати період з 24 по 29 число кожного місяця, а відтак, виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечувалось іпотекою, про що було укладено між нею та ЗАТ КБ «ПриваБанк» договір іпотеки, який зареєстрований в реєстрі за № 4660 від 03.09.2007. Пунктом 35 договору іпотеки передбачено, що предметом іпотеки є нерухоме майно, а сама: квартира № 1, загальною площею 111,0 кв.м., житлова площа - 50,7 кв.м. Майно належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 30.05.1992, посвідчений виконавчим комітетом Городківської сільської ради № 275 та рішенням Крижопільського районного суду від 24.06.2004. Предмет іпотеки занходиться за адресою АДРЕСА_1

У зв'язку із цим приватним нотаріусом крижопільського нотаріального округу Питель М.С. було накладено заборону на відчуження належного мені нерухомого майна, яке є предметом іпотеки до припинення іпотечного договору за реєстраційним номером 5592340 від 03.09.2007.

У подальшому, внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» у липні 2015 року звернулося до суду про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 13071,62 доларів США в тому числі заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами та заборгованості за комісією та штраф.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області № 134/114/15-ц від 26.01.2018 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3. на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № VIGWGA00001616 від 03.09.2007 в розмірі 12395,74 доларів США, що еквівалентно 265 764,88 грн., в іншій частині позову відмовлено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. ОСОБА_3 було сплачено за рішенням суду заборгованість у повному обсязі, відповідно до квитанцій від 27.02.2018, 28.02.2018, 23.03.2018.

Постановою Крижопільського районного відділу ДВС від 08.08.2018 про закінчення виконавчого провадження було встановлено та, що борг сплачено ще до відкриття виконавчого провадження.

У 2019 році АТ КБ «ПриватБанк» повторно звернулося до Крижопільського районного суду про стягнення заборгованості, зазначивши що у порушення умов укладеного договору, а акож ст.. 509, ст.. 526, ст.. 1054 ЦК України, ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 03.09.2019 має заборгованість 10558,43 доларів США, яка складається з наступного:

-1389,89 длоарів США - заборгованість (тіло кредита);

-4201,37 доларів США - заборгованість по відсоткам;

-690,36 доларів США - заборгованість по комісії;

-3764,60 доларів США - пеня;

-9,90 долраів США - штраф (фіксована частина);

-502,31 доларів США - шраф (процентна складова).

За результатом розгляду справи, рішення Крижопільського районного суду Вінницької області справа № 134/1537/19 від 17.01.2020, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанку» відмовлено повністю.

У зв'язку з припиненням дії кредитного договору № VIGWGA00001616 від 03.09.2007, припинилося право банку задовольнити за рахунок іпотеки будь- які заборгованості, що могли бути нараховані за кредитнтм договором № VIGWGA00001616 від 03.09.2007, а також у свою чергу, вимоги про зняття заборони на відчуження майна є похідним і підлягають виконанню у разі задоволення основних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що погашення заборгованості визначеної в рішенні суду станом на момент звернення до нього в 2015 р. проведено Позивачем лише у 2018 року, що підтверджується наданими квитанціями.

Також, цим судовим рішенням не було припинено дію договору, не було його розірвано, а відтак його дія для Сторін продовжувалась.

Окрім того, відповідно до п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого сум України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N° 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599- 601, 604-609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. В даному випадку правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє банк нараховувати заборгованість згідно договору та отримання таких сум. Відповідно до висновків ВСУ в Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, необхідно зазначити, що дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Доказів сплати заборгованості нарахованої за період з 16.06.2015 року по 23.03.2018 р. позивачем не надано. Крім того, постановою апеляційного суду Вінницької областівід 26.01.2018р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк"ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №VIGWGA00001616 від 03 вересня 2007 року в розмірі 12 395. 75 доларів США. що за курсом 21,44 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16 червня 2015 року складає 265 764, 88 грн, з яких: 11 698, 52 дол.

США, що еквівалентно 250 816, 27 грн - заборгованість за кредитом; 519, 63 дол. США,щоеквівалентно 11 140, 87 грн - заборгованість по процентам; 177, 60 дол., щоеквівалентно3807,74 грн - заборгованість по комісії; а також заборгованість у розмірі 14 240,67грн- пеня та

штраф (процентна складова), з яких: 907, 13 грн - пеня; 13 333, 54 грн штраф (процентнаскладова). Отже, при прийнятті цього рішення судом установлено, що ОСОБА_3 не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 12 395, 75 доларів СІІІА. що включає в себе 3 352,78 дол. США безпосередньо заборгованості за кредитом, а також 14 240. 67 грн. Постанова апеляційного суду набрала законної сили, виконавчий лист пред'явлений до виконання і в зв'язку зі сплатою боржником ОСОБА_3 боргу в сумі 271 644,97 грн виконавче провадження закінчене, про що прийнято постанову від 08 серпня 2020 року. Водночас у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Зазначеного правового висновку дійшла Велика Палата у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження N° 14-134цс18) (пункти 55, 56). Позивачем на підтвердження своїх вимог надано розрахункові документи, що підтверджують лише часткове погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 10675 доларів США (5520 доларів США від 27.02.2018 р., 4715 доларів США від 23.03.2018 р. та 440 доларів США від 28.02.2018 р.). Таким чином, непогашеною залишається частина заборгованості за кредитним договором N° VIGWGA00001616 від 03.09.2007 р. (визначена постановою апеляційного суду від 26.01.2018 р. в справі № 134/1147/15-ц, що має преюдиціальне значення) в розмірі 1720,75 доларів США та 14 240.67 грн. Таким чином, твердження позивачки про повне виконання зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитним договором № VIGWGA00001616 від 03.09.2007 р. не відповідає обставинам справи. Наведене підтверджується і правовою позицією, висловленою Верховним Судом в Постанові від 01.07.2020 р. в справі № 127/14182/17. За таких обставин, позивачем не доведено факт припинення кредитного договору і наслідок, який він просить застосувати - припинення іпотеки і відповідних обтяжень майна. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступні обставини. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється також у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № № VIGWGA00001616 від 03.09.2007 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 32580,00 доларів США на строк з 03.07.2007 по 01.09.2017 включно, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором (а.с. 8-13). Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором було передано в іпотеку квартиру в АДРЕСА_1 (договір іпотеки нерухомого майна від 03.09.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Крижопільського нотаріального округу Питель М.С. за номером 4660) (а.с. 14-19). Рішенням Крижопільського районного суду від 2015 №296/31/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.05.2008 року в сумі 163 518,10 грн. Постановою Апеляційного суду Вінницької області № 134/114/15-ц від 26.01.2018 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3. на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № VIGWGA00001616 від 03.09.2007 в розмірі 12395,74 доларів США, що еквівалентно 265 764,88 грн., в іншій частині позову відмовлено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. ОСОБА_3 рішення суду виконав, сплатив на користь банку заборгованість, що підтверджується квитанціями квитанцій від 27.02.2018, 28.02.2018, 23.03.2018 (28-30), а також постановою про закінчення виконавчого провадження №56691716 від 08.08.2018 у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі (а.с. 26,27). З Договору іпотеки від 03.09.2007 вбачається встановлення терміну погашення кредиту - до повного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором. Крім того, як вбачається із рішення Крижопільського районного суду від 17.01.2020, Банк звернувся із позовом до ОСОБА_3. про стягнення заборгованості за кредитним договором, в задоволенні позову було відмовлено (а.с.31-33). Відповідач не довів, що між банком і позичальником (позивачем, існують невиконанні зобовязання. Суд приходить до висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником, та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню в розумінні повноти розміру заборгованості. На підставі викладеного, враховуючи вимоги статті 599 ЦК України та належне виконання ОСОБА_3 зобовязань, суд приходить до висновку, що зобов`язання за кредитним договором припинилось у зв`язку з його виконанням. Аналогічний висновок Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Також суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо необхідності обрання такого способу захисту, як звернення до нотаріуса або оскарженням дій нотаріуса, оскільки у випадку одержання відповідної заяви та підтверджуючих документів або за наявності рішення суду реєстратор вчиняє відповідні дії із зняття заборони відчуження майна та проведення державної реєстрації припинення обтяження (заборони), а також - припинення іншого речового права (іпотеки). викладений в постанові Верховного суду від 27.03.2019 у справі № 711/4556/16-ц. Оскільки позовна вимога про скасування записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про заборону на нерухоме майно щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є похідною від позовної вимоги про визнання припиненими договорів іпотеки, вона також підлягає до задоволення. Також підлягають стягненню з відповідача на корить позивача понесені судові витрати у розмірі 840,80 грн. Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 81, 258, 263, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати припиненим договір іпотеки, який зареєстрований в реєстрі № 4660 від -3.09.2007, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з виконанням основного зобов'язання. Зняти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: квартиру загальною площею 111,0 кв.м., житлова площа - 50,7 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та державного реєстру іпотеки, записи про обтяження йього майна. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на корись ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок оплати судовго збору. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Повний текс рішення суду виготовлений 12 жовтня 2020 року.

Суддя: