Єдиний унікальний номер судової справи: 225/2844/20
Номер провадження: 2/225/638/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

25 серпня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Довженко О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Петрової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського міського суду Донецької області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою уповноваженого представника позивача Молодцової Олени Олександрівни , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Молодцова Олена Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири ОСОБА_3 про відшкодування 21 480,00 грн. матеріальної та 10 000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позову зазначила, що позивач - ОСОБА_2 , є власником квартири АДРЕСА_1 .

16.02.2020 року відбулось залиття квартири позивача внаслідок пошкодження механічне пошкодження квартиронаймачем теплоносія, а саме, відводу на радіатор квартири поверхом вище АДРЕСА_2 , власницею якої є відповідач у справі - ОСОБА_3 .

Згідно звіту експерта ФОП ОСОБА_4 про оцінку вартості відновлення (ремонту) ушкоджень нерухомого майна станом на 12.05.2020 року, вартість відновлюваного ремонту квартири позивача складає 19 980,00 грн., які останній просить стягнути з відповідача.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вартість експертного дослідження в сумі 1 500,00 грн. та 10 000,00 грн. моральної шкоди, завданої залиттям квартири, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його організації, небажанні відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки тощо.

В судовому засіданні уповноважений представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Зауважив на тому, що пошкодження майна позивача внаслідок залиття є суттєвими, квартира перестала бути пристосованою до життя. Відновлення квартири потребує від позивача значних фінансових витрат, часу та зусиль. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відмовляється, що додає позивачеві зайвих душевних (моральних) страждань та хвилювань, пов`язаних з необхідністю відстоювання порушеного права в суді.

Представник відповідача, в свою чергу, проти позову заперечував у повному обсязі, наполягав на наявності порушень при складанні актів залиття квартири від 17.02.2020 року та 28.02.2020 року, а саме, невідповідності останніх вимогам п.п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом державного комітету України з питань ЖКГ № 76 від 17.05.2005 року (далі - Правила), зокрема, що належна відповідачеві квартира АДРЕСА_2 комісією не оглядалась; акт складений за відсутності власника чи/або заінтересованої особи з його боку та не містить його підпису; недоведеності факту наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та самою шкодою, а також, вини завдавача шкоди, що, на думку представника відповідача, є необхідною умовою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Більш того, представник відповідача припускає, що залиття квартири позивача сталось внаслідок злочинних дій третьої особи - ОСОБА_5 , яким 15.02.2020 року було здійснено проникнення до квартири відповідача АДРЕСА_2 , скоєно крадіжку газової пічки й рукомийника, що підтверджено вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 29.04.2020 року у справі №225/1835/20, що, ймовірно, і спричинило затоплення квартири позивача.

Наданий позивачем звіт експерта щодо вартості відновлюваного ремонту квартири представник відповідача вважає таким, що складений з порушеннями, а саме: вказані в даному звіті параметри квартири відрізняються від даних технічного паспорту; в звіті передбачені витрати на відновлення пошкоджень, не зазначених в актах про залиття; вартість відновлюваних робіт містить в собі ПДВ, тоді як фактично ремонті роботи по відновленню квартири позивачем ще не виконані.

В свою чергу, заявлену позивачем в якості збитків вартість експертного звіту в сумі 1 500,00 грн. представник відповідача також вважає необґрунтованою, адже, на його думку, витрати з оплати послуг оцінювача (експерта) є виключно витратами на збирання доказів у справі відповідно до вимог ч. 5 ст. 81 ЦПК України та не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а отже, відшкодуванню не підлягають.

Факт заподіяння позивачеві моральної шкоди представник відповідача вважає таким, що виміру не підлягає та належними доказами не підтверджений, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди є безпідставними.

Заслухавши уповноважених представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне:

згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.1999 року, що видане державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Нємиш Н.В., реєстраційний номер 2-354, а також, реєстраційного посвідчення Дзержинського бюро технічної інвентаризації від 17.03.1999 року № 138, ОСОБА_2 (позивач) є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Технічні характеристики зазначеного вище житлового приміщення зафіксовані, відповідно, в технічному паспорті, що виданий 02.02.1999 року Дзержинським бюро технічної інвентаризації (а.с. 11).

В свою чергу, з інформаційної довідки №202947147 від 04.03.2020 року (Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) вбачається, що єдиною власницею квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 (відповідач).

Квартира АДРЕСА_2 поверхом вище над квартирою позивача, що сторонами у справі не заперечується.

16.02.2020 року відбулось залиття квартири позивача, у зв`язку з чим комісією у складі інженера ВТВ ОСОБА_8., начальника ЖЕД ОСОБА_9. та слюсаря ОСОБА_6 складено акти про залиття квартири від 17.02.2020 року та 28.02.2020 року.

Причиною залиття квартири АДРЕСА_1 у вказаних актах зазначено - механічне пошкодження квартиронаймачем теплоносія, а саме, відводу на радіатор квартири АДРЕСА_2 (а.с.15, 16).

Згідно наданого позивачем звіту експерта ФОП ОСОБА_4 про оцінку вартості відновлення (ремонту) ушкоджень нерухомого майна станом на 12.05.2020 року, вартість відновлюваного ремонту квартири позивача складає 19 980,00 грн. (а.с. 32-49). В свою чергу, вартість експертного дослідження в сумі 1 500,00 грн. та її сплата позивачем підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією до прибуткового касового ордеру №11/06 від 19.05.2020 року (а.с. 65).

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:

за ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В свою чергу, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого права (реальні збитки).

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача збитків. І якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Матеріали справи свідчать, що факт залиття квартири позивача відбувся внаслідок механічного пошкодження квартиронаймачем теплоносія, а саме, відводу на радіатор квартири АДРЕСА_2 , власницею якої є відповідач - ОСОБА_3 . Даний факт підтверджений актами від 17.02.2020 року та 28.02.2020 року.

Статтею 151 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити своїм коштом поточний і капітальний ремонти, а згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №?572, саме власник квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обслуговування.

З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач, як власник, відповідає за належний стан та справність внутрішньо-квартирних мереж, у тому числі відводу на радіатор теплоносія, а презумпція вини відповідача під час розгляду справи не спростована, суд приходить до висновку щодо наявності вини відповідача у залитті квартири АДРЕСА_1 , власником якої є позивач, та, як наслідок, наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 21 480,00 грн. збитків, що складаються з 19 980,00 грн. вартості відновлюваного ремонту та 1 500,00 грн. вартості експертного дослідження.

(Зазначену правову позицію констатував Верховний Суд в своїй постанові від 10.10.2018 року у справі №750/10171/16-ц).

Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача 10 000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, суд приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 14.02.2018 року у справі №686/10520/15-ц, від 08.05.2018 року у справі №638/9035/16-ц, від 14.11.2018 року у справі №487/2120/16.

Зважаючи на час та зусилля, які потрібні позивачеві для відновлення попереднього стану, глибину його душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, небажання відповідача відшкодувати задані збитки в добровільному порядку, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном), яких він зазнав з огляду на залиття квартири, з огляду на фактичний розмір майнової шкоди, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн., що буде достатньою грошовою компенсацією завданої позивачеві моральної шкоди.

При цьому, відхиляючи доводи представника відповідача, суд виходив з наступного:

так, надаючи правову оцінку твердженням представника відповідача щодо наявності в наданому позивачем експертному висновку недоліків (незначні відмінності площі, закладення вартості ремонту пошкоджень, не вказаних в акті про залиття, тощо), суд вважає за доцільне зауважити на тому, що наданий позивачем на підтвердження вартості відновлення (ремонту) ушкоджень нерухомого майна експертний звіт станом на 12.05.2020 року з додатками (у тому числі кошторисною документацією та кольоровими фотографіями пошкодженої квартири) складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , кваліфікація якого підтверджена сертифікатом №557/18 від 13.07.2018 року (а.с. 32), містить дату складення, засвідчений підписом на печаткою оцінювача. Отже, підстави піддавати сумніву висновок кваліфікованого суб`єкту оціночної діяльності у суду відсутні.

При цьому, визнання експертного висновку в якості належного та допустимого доказу за умов включення суб`єктом оціночної діяльності у вартість відновлюваних робіт ПДВ підтверджена постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №522/8363/13-ц.

Безпідставними слід визнати також аргументи представника відповідача з приводу відсутності доказів на підтвердження того, що шкода заподіяна позивачу внаслідок протиправної поведінки відповідача, вина відповідача є недоведеної, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою шкодою, а також, ймовірної причетності до заподіяння шкоди третьої особи тощо, оскільки, як зазначив Верховний Суд в постановах від 03.10.2018 року у справі №668/7511/15-ц, від 03.10.2018 року у справі №344/3303/16-ц, обов`язки щодо належного утримання й експлуатації квартири та її складників, зокрема сантехнічного обладнання, мережі водовідведення квартири, системи опалення тощо, покладені виключно на її власника, яким є відповідач у справі - ОСОБА_3 .

Окрім того, в подальшому, за умов доведеності вини третьої особи в залитті квартири позивача, відповідач не позбавлений права звернутись до такої особи з позовом про стягнення відшкодування в порядку регресу.

В свою чергу, суд звертає увагу на те, що представлений відповідачем в якості альтернативи дефектний акт відділу капітального будівництва Торецької міської ради форми № 8 не містить ані номеру, ані дати складення; в правому верхньому куті дефектного акту форми № 8 відсутня відмітка про його затвердження (назва організації, посада, підпис, ініціали, прізвище, дата затвердження) (а.с. 85); пояснювальна записка (а.с. 82) з зазначеною за зведеним кошторисним розрахунком сумою у 12 114,00 грн. (а.с. 83), а також, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 не засвідчені печаткою оцінювача, не містять посилання на вищезгаданий дефективний акт (номер, дата складення), який є основою даного кошторису та пояснювальної записки (а.с. 86); назви приміщень в розділі «найменування робіт і витрат» позначені в локальному кошторисі на будівельні роботи № 2-1-1 простим олівцем, без жодних застережень (а.с. 86).

Клопотання про проведення додаткової експертизи з метою визначення вартості відновлення (ремонту) ушкоджень нерухомого майна за наявності в матеріалах справи двох конкуруючих експертних досліджень, сторонами у справі заявлено не було, обидва представлені сторонами експертні висновки мають певні недоліки, проте вчинені кваліфікованими експертами та підтверджують факт спричинення шкоди, з огляду на що у суду відсутні підстави в наданні переваги експертному дослідженню відповідача (дефектному акту) тільки з огляду на зазначення в ньому меншого розміру вартості відновлюваного ремонту нерухомого майна.

Твердження представника відповідача з приводу того, що належна відповідачеві квартира АДРЕСА_2 під час складання актів про залиття комісією не оглядалась спростовується змістом самих актів, в яких зазначено, зокрема, конкретну причину залиття - механічне пошкодження квартиронаймачем теплоносія, а саме, відводу на радіатор квартири АДРЕСА_2 , встановити яку без огляду квартири не виявляється можливим.

В свою чергу, відсутність підпису власниці квартири чи/або заінтересованої особи з боку відповідача на актах про залиття від 17.02.2020 року та 28.02.2020 року, як зазначив представник позивача в судовому засіданні, пояснюється тим, що в квартирі АДРЕСА_2 тривалий час ніхто не проживає, зв`язку з власником квартири на час залиття та складання актів не було. Факт не проживання в квартирі АДРЕСА_2 власниці - ОСОБА_7 (відповідача) підтвердив також представник відповідача в судовому засіданні.

З огляду відсутність зв`язку з власницею квартири АДРЕСА_2 чи/або заінтересованими особами з боку власниці квартири на момент складення актів про залиття та, як наслідок, відсутність на даних документах її/їх підпису, на думку суду, на правильність актів не впливає та не призводить до втрати такими документами юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. Зворотного відповідачем у справі не доведено.

(Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12.11.2018 року в справі №753/20314/15-ц).

Аргументи представника відповідача з приводу того, що вказані акти про залиття від 17.02.2020 року та від 28.02.2020 року не є належними доказом факту залиття квартири позивача та причинного зв`язку між діями відповідача і шкодою, що завдана позивачеві, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки вказані акти містять конкретні причини залиття квартири та дані особи, яка допустила таке залиття, інші потрібні для такого документа реквізити, а отже відповідають вимогам чинного законодавства. Зміст даних актів відповідачем не спростований, у зв`язку з чим останні є належними та допустимими доказами заподіяння відповідачем майнової шкоди позивачеві.

(Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 25.04.2018 в справі №522/8363/13-ц).

Не погоджується суд з доводами представника відповідача також з приводу відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві 1 500,00 грн. вартості послуг щодо здійснення експертного дослідження. Так, на його думку, зазначені витрати є виключно витратами на збирання доказів у справі відповідно до вимог ч. 5 ст. 81 ЦПК України та не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Проте, такий висновок спростований Верховним Судом в постанові від 02.05.2018 року у справі №?401/2142/16-ц, який, зокрема, зазначив, що витрати на експертне дослідження вважаються майновими збитками й обов`язок стосовно їхнього відшкодування охоплюється приписами п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, адже є витратами, які позивач мусив зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальними збитками).

У підсумку, наведеними вище висновками Верховного Суду, що викладені в постановах від 14.02.2018 року у справі №686/10520/15-ц, від 08.05.2018 року у справі №638/9035/16-ц, від 14.11.2018 року у справі №487/2120/16, спростовуються доводи представника відповідача щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 21 480,00 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву уповноваженого представника позивача - адвоката Молодцової Олени Олександрівни (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21 480 (двадцять одна тисяча чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 707 (сімсот сім) грн. 25 коп. витрат по сплаті судового забору.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлений 02.09.2020 року.

Суддя О.В. Довженко