Провадження №2/523/275/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"26" серпня 2020 р. м.Одеса

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння за заповітом. Позовну заяву обґрунтовує тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року його позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , було задоволено частково, а саме: було визнано за ним право власності лише на Ѕ частину домоволодіння після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності фактично на ј частину домоволодіння, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку спадкоємець склала заповіт, про який позивач дізнався лише в 2019 році.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 177 ЦПК України (а.с.88).

Заявою від 17.10.2019 року позивач усунув недоліки визначені ухвалою суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву (а.с.110).

На адресу суду 26.12.2019 року, з зустрічним позовом до ОСОБА_1 звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які просили встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини у вигляді Ѕ частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , право власності на Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка була спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.01.2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_5 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 177 ЦПК України (а.с.127)

На адресу суду надійшла заява адвоката Споришева М.О., від 05.03.2020 року про усунення недоліків зустрічної позовної заяви (а.с.142).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 року зустрічну позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику, з підстав передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України (а.с.158-159).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті у відритому судовому засіданні на 26.08.2020 року (а.с.161).

В останнє судове засідання позивач та адвокат позивача не з`явились, разом з цим на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кічук І.Г., в якій адвокат просила провести слухання справи за відсутності сторони позивача, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, а також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду (а.с.160).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явились, судом вживались заходи щодо її належного та своєчасного сповіщення про час та місце розгляду справи, на адресу суду повернувся поштовий конверт про невручення судової повістки з підстав зазначених працівником поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.164). Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась.

Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно відомостей наданих Відділом обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.114-115). Ця адреса зазначена ОСОБА_2 при подачі зустрічного позову (а.с.142-146).

Таким чином, судом було вжито всіх передбачених заходів щодо належного та своєчасного сповіщення відповідача по справі.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву адвоката, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що на підставі договору на право забудови від 08.04.1938р., посвідченого державним нотаріусом Одеської обласної державної нотаріальної контори (реєстровий № 16267/ІІ), ОСОБА_7 передано під забудову земельну ділянку, розташовану в м. Одесі по АДРЕСА_3 (а.с.37-39). Назва провулку ІІ Матеріальний змінено на ІІІ Матеріальний провулок, сьогодні він має назву-Ширяєвський.

Рішенням виконкому Ленінської райради депутатів трудящих № 52 від 27.01.1961 р. ОСОБА_7 , дозволено провести реконструкцію будинку ( на плані під літ. "А"), розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , зі збільшенням висоти забудови (а.с.42).

Відповідно висновку про розподіл домоволодінь - домоволодіння під АДРЕСА_5 , розподілені на два самостійних домоволодіння а саме: домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м., і основною будівлею літ. «А» залишено у володінні ОСОБА_7 , з привласненням АДРЕСА_6 . Друге домоволодіння, що знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв.м. основною будівлею літ. «Б» «Г» залишено у володінні ОСОБА_8 з привласненням домоволодінню АДРЕСА_7 (а.с.43).

Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 16.04.2018 року вих. № 492304.36 зазначено, що житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який знаходяться в користуванні ОСОБА_1 , побудовано до 05.08.1992 р., та відповідно до п.3.2. «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», не належать до самочинного будівництва (а.с.36).

Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 02.02.2018 року вих. № 889-11/331 за даним технічної інвентаризації і запису в реєстраційній книзі № 4 стор. 27 р. № 77 (запис був перенесений у книгу 3 стор. р.№ 5423 (23030) і станом на 31.12.2012 р. право власності на Ѕ частину жилого будинку за адресою: АДРЕСА_8 , зареєстровано за ОСОБА_7 згідно даних технічної документації від 24.03.1981 року вищезазначена адреса значиться, як АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частина домоволодіння з 1972 року була зареєстрована за ОСОБА_8 (а.с.35).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 75 років, про що зроблено актовий запис № 1733 (а.с.26). Спадкоємцями першої черги після його смерті були: його дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1854 (а.с.25).

За життя ОСОБА_3 06 червня 1978 року склала заповіт, згідно якого все своє майно вона залишила в рівних частках своїм онукам - ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с. 21)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про смерть № 664 (а.с.27).

Судом була досліджена цивільна справа № 523/1977/18. Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року (справа № 523/1977/18) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування задоволено частково.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_4 спадщини у вигляді домоволодіння АДРЕСА_9 , яке складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 69,8 кв.м, житловою площею 41,1 кв.м., сараїв літ. «М», «Н», «О», огородження № НОМЕР_2 , розташованих на земельній ділянці площею 684 кв.м. після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1 (раніше Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_3 , яке складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 69,8 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., сараїв літ. «М», «Н»,»О», огородження № НОМЕР_2 , розташованих на земельній ділянці площею 684 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка була спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набрало законної сили 19.09.2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно приписів ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року (справа № 523/1977/18), зокрема встановлено, що після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 та спадкоємцями першої черги були: дружина померлого - ОСОБА_3 та дочка померлого ОСОБА_11 .

Згідно заповіту складеного 06.06.1978 року ОСОБА_3 , за життя заповіла все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, яке належить їй на праві власності: ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с.21).

Відповідно до листа Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса від 22.07.2019 року вих. № 1778/01-16 спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - відсутня (а.с.32-33).

Позивач - ОСОБА_1 проживає в домоволодінні АДРЕСА_1 з дитинства та по цей день. Доказів прийняття спадщини ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_3 суду надано не було.

Доказів протилежного суду не надано, про їх витребування питання не порушувалось.

Згідно зі статтею 524 ЦК Української РСР 1963 року, (який був чинним на день смерті ОСОБА_3 ), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За приписами статті 534 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК Української РСР 1963 року вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляються між ними в рівних частках (ст. 554 ЦК Української РСР 1963 року).

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003 року встановлено, що Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України 2003 року).

За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі порушення, невизнання або оспорювання його прав як власника, зокрема, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями законодавства України, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , має право на отримання у спадщину Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_9 , яке складається з житлового будинку літ «А», загальною площею: 69, 8кв.м., житловою площею: 41, 1 кв.м., сараїв літ. «М» «Н», «О», огородження № НОМЕР_2 розташованих на земельній ділянці площею: 684 кв.м., яка була залишена спадкодавцем ОСОБА_3 , на підставі статей 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року, фактично вступивши у володіння спадковим майном після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , - оскільки дане нерухоме майно є спадковою масою спадкодавця ОСОБА_7 , яке була прийнято спадкоємцями, а саме: ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , відповідно до правил, що діяли на час прийняття ними у спадщину вказаного майна, та даний факт підтверджено належними та допустимими доказами по справі.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, оскільки позивач має право, як спадкоємець за заповітом, на спадкування майна померлої баби у розмірі Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_9 , яке складається з житлового будинку літ «А», загальною площею: 69, 8кв.м., житловою площею: 41, 1 кв.м., сараїв літ. «М» «Н», «О», огородження № 2,3,5,6 розташованих на земельній ділянці площею: 684 кв.м. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 15,16, 81, 131, 258-259, 264-265, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 548, 549, 553 ЦК Української СРС від 1963 року, ст.ст. 392, 1218 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння за заповітом - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у вигляді Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_9 , яке складається з житлового будинку літ «А», загальною площею: 69, 8 кв.м., житловою площею: 41, 1 кв.м., сараїв літ. «М» «Н», «О», огородження № 2,3,5,6 розташованих на земельній ділянці площею: 684 кв.м., після смерті ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_9 , яке складається з житлового будинку літ «А», загальною площею: 69, 8 кв.м., житловою площею: 41, 1 кв.м., сараїв літ. «М» «Н», «О», огородження № 2,3,5,6 розташованих на земельній ділянці площею: 684 кв.м., після смерті ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: