гСправа № 358/348/20 Провадження № 2-о/358/47/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кіхтенка С.О.,

присяжних Залуцької О.В., Зубченка І.Г.,

при секретарі Давиденко М.В.,

з участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Тептіївська сільська рада Богуславського району Київської області про оголошення фізичної особи померлою, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить суд оголосити померлим її батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: с. Тептіївка, Богуславський район, Київська область, посилаючись на те, що її батько у травні 2001 року виїхав з постійного місця проживання та не повернувся, після чого ніяких відомостей про нього та його місце перебування з того часу і до тепер невідоме.

Крім того, заявник зазначає, що згідно рішення Богуславського районного суду Київської області №1004/2247/12 від 11.12.2012 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано безвісно відсутнім, з 13 березня 2008 року.

Після цього, будь-яких відомостей про місце знаходження ОСОБА_3 заявниця не отримувала.

Оголошення померлим ОСОБА_3 заявнику необхідно для вирішення питання про прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті батька ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 доводи викладені в заві підтримала.

Заінтересована особа - Тептіївська сільська рада Богуславського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, але надіслала заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, а також зазначено, що вимоги заявника є обґрунтованими.

Суд, заслухавши представника, та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в с. Тептіївка Богуславського району Київської області. Разом із заявником до 2001 року проживав її рідний батько ОСОБА_3 , який в подальшому виїхав з постійного місця проживання та не повернувся.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області №1004/2247/12 від 11 грудня 2012 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано безвісно відсутнім, з 13 березня 2008 року.

Факт відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_3 в місці його постійного проживання в с. Тептіївка Богуславського району Київської області підтверджується наступними доказами.

Поясненнями представника заявника, яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 являється дочкою ОСОБА_3 (що підтверджується копією свідоцтва про народження), який виїхав з постійного місця проживання, після чого місце знаходження та перебування ОСОБА_3 не відоме, що підтверджується відомостями Богуславського РВ ГУ МВС України в Київській області, згідно яких ОСОБА_3 перебував у розшуку як неплатник аліментів.

Довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 28.09.2020 року, підтверджується що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по м. Києві та Київській області зареєстрованим не значиться.

Довідкою Тептіївської сільської ради Богуславського району Київської області від 06.10.2020 року, підтверджується факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно був зареєстрований за адресою с. Тептіївка Богуславського району Київської області, однак вже тривалий час за вказаною адресою не проживає.

Згідно відомостей наданих Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №1427/21.3-33а від 01 жовтня 2020 року, вбачається, що відомості про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутні, актового запису про смерть ОСОБА_3 в архіві відділу не виявлено. Перевірку проведено за період з 01 січня 2000 року по теперішній час.

Отже, з вказаної інформації вбачається, що вже більше трьох років ОСОБА_3 , ймовірно є особою, що померла, але юридично це не оформлено.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою йому необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації права на прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником ОСОБА_2 . Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать інших зібраним у справі доказам.

Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Задоволення заяви ОСОБА_2 має для неї юридичне значення, оскільки становлення даного факту їй необхідно для подальшого оформлення своїх спадкових прав.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -померлим.

Оскільки, день вірогідної смерті ОСОБА_3 у точності встановити неможливо, а тому його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили, відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. . 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.46 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце реєстрації якого значиться за адресою: с. Тептіївка, Богуславський район, Київська область.

Датою оголошення померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати день набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко

Присяжні: О.В.Залуцька

І.Г.Зубченко