ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«01» жовтня 2020 року м. Херсон

Справа № 766/2382/16-ц

Провадження № 22-ц/819/1173/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарЛитвиненко В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку Херсонської міської ради на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С. І. від 06 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку Херсонської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, посилаючись на те, що 25 червня 2015 року близько 11:30 години за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 78, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , що належить їй на праві власності.

Причиною ДТП став наїзд автомобілем «Honda Civic» на люк колодязя зливової каналізації, що знаходився у відкритому стані на проїзній частині вулиці Комкова.

За результатами огляду місця події, працівниками ДАІ було складено адміністративний протокол на заступника начальника Управління доріг Херсонської міської ради ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 21 липня 2015 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 закрито. З вказаної постанови вбачається, що правопорушник у суді свою вину не визнав та пояснив, що на даній ділянці відсутні колодязі зливової каналізації. При виїзді на місце скоєння ДТП встановлено, що даний колодязь належить Комунальному підприємству «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона».

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 04 листопада 2015 року апеляційну скаргу задоволено, постанову суду першої інстанції скасовано, провадження по справі закрито по нереабілітуючим підставам - у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Позивач зазначала, що станом на момент подання позову до суду не встановлено хто з відповідачів повинен нести відповідальність за шкоду, спричинену внаслідок ДТП.

На Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку Департаменту житлово-комунального господарства ХМР (далі - Управління) Законом України «Про дорожній рух» покладено обов`язок по утриманню у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження та своєчасному виявленню перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства міста Херсона» є виробничим підприємством водопостачання і каналізації міста Херсон, а отже, саме на нього, як на балансоутримувача мереж, покладено обов`язок здійснення технічної експлуатації цих мереж.

Тобто, балансоутримувачем мереж та споруд водовідведення та каналізації, якими обладнані автомобільні дороги в м. Херсоні, в тому числі й ті, що розташовані в АДРЕСА_1 , а також автомобільних доріг, є відповідач - МКП «Виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства міста Херсона», що визначає обов`язок останнього забезпечити їх належне та безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить її негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 18 березня 2016 року, вартість матеріальних збитків, спричинених власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, складає 75 284,85 гривень.

Позивач зазначала, що незаконними діями відповідачів їй було завдано моральну шкоду. В результаті пошкодження транспортного засобу вона була позбавлена можливості протягом тривалого часу вести звичний для себе уклад життя, вимушена більше часу витрачати на пересування у своїх справах по місту та за його межами. Це призвело до роздратованості, порушення нервової системи та зайвої фізичної втоми.

Позивач просила суд стягнути солідарно з відповідачів 75 284,85 гривень матеріальної шкоди, визначеної автотоварознавчим дослідженням; 700,00 гривень у якості затрат на проведення дослідження; 5 000,00 гривень в якості моральної шкоди, а всього 80 984,85 гривень; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року, постановленою протокольно, за клопотанням представника позивача замінено відповідача - Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» на Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку Херсонської міської ради.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2019 року, постановленою протокольно, задоволено клопотання представника позивача Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» виключено з кола відповідачів та залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 75 284,85 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 700,00 гривень витрат на проведення авто товарознавчого дослідження, всього 75 984,85 гривень; 5 000,00 гривень завданої моральної шкоди; понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 809,85 гривень.

В апеляційній скарзі Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку Департаменту житлово-комунального господарства ХМР, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що позивач та його представник у судові засідання, призначені на 31 липня 2019 року та на 18 листопада 2019 року не з`явилися, належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи, тому суд у даному випадку повинен був залишити позовну заяву без розгляду; суд першої інстанції не з`ясував, чи було Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку Департаменту житлово-комунального господарства ХМР власником (балансоутримувачем) автомобільної дороги, колодязя ливневої каналізації, тобто рішення у справі прийнято без встановлення судом належного відповідача; позивач не надав докази заподіяння йому матеріальної шкоди внаслідок ДТП, причинно-наслідкового зв`язку та розміру шкоди, висновок автотоварознавчого дослідження не є належним і допустимим доказом у справі, а судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення у справі комплексної судової транспортно-трасологічної, автотоварознавчої та автотехнічної експертизи, зазначивши при цьому про пропуск строку, однак не вмотивуваши, які строки було пропущено та не наведено норми ЦПК України, якими це передбачено.

Заслухавши доповідача, сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності вини відповідача у вчиненні досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб позивача є доведеним, оскільки саме на відповідача законодавчо покладено обов`язки постійного контролю експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів та негайного усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод в дорожньому русі та вважав доведеними вимоги щодо заподіяння позивачу майнової і морально шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08 грудня 2010 року, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу HONDA Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1995 року випуску /а. с. 9/.

З довідки № 66905123 про дорожньо-транспортну пригоду від 09 липня 2015 року вбачається, що 25 червня 2015 року о 11:30 годині сталася ДТП - наїзд на перешкоду. Учасником ДТП є т/з марки HONDA Civic, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Автомобіль отримав такі механічні пошкодження: передня права частина, передня центральна частина /а. с. 9 зворот/.

По факту даного ДТП був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно заступника начальника управління доріг ОСОБА_2 .

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 21 липня 2015 року по справі №668/8131/15-п провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрито на підставі ст.9 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення /а. с. 10/.

Вище зазначеною постановою суду встановлено, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління доріг, не вжив заходів до належного утримання оглядового колодязя ливневої каналізації на вул. Комкова, 78 у м. Херсоні, де під час наїзду на люк, автомобіль HONDA Civic, державний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження 25 червня 2015 року. У судовому засіданні правопорушник свою вину не визнав, пояснив суду, що на даній ділянці вулиці відсутні колодязі зливової каналізації. При виїзді на місце скоєння ДТП встановлено, що даний колодязь належить Комунальному підприємству «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного управління м. Херсона».

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 04 листопада 2015 року постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 21 липня 2015 року скасовано, з зазначенням передчасності висновків суду щодо невинуватості ОСОБА_2 , провадження у справі закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення /а. с. 11/.

Відповідно до звіту №18 експертного автотоварознавчого дослідження від 18 березня 2016 року з встановлення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу, ринкова вартість транспортного засобу HONDA Civic, державний номер НОМЕР_1 станом на 25 червня 2015 року складає 75 284,85 гривень; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 289 269,95 гривень; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових та автошин складає 113 770,71 гривень; вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок ДТП складає 75 284,85 гривень /а. с. 12-17/.

Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до 4 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно статті 16 ЗУ «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Статтею 19 ЗУ «Про автомобільні дороги» регламентовано основні обов`язки органів місцевого самоврядування щодо управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, одним з яких є організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Відповідно до п. 1, 4 ст. 21 ЗУ «Про автомобільні дороги», органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» (далі - ДСТУ 3587-97).

Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634 (пункт 3.1.7 ДСТУ 3587-97).

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил).

З метою забезпечення належного виконання виконавчими органами міської ради повноважень у галузі транспорту і зв`язку, управління об`єктами дорожнього господарства, Херсонська міська рада затвердила положення про управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради № 784 від 26 вересня 2012 року (далі - Положення).

Відповідно до п. 1.1 Положення, Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради є виконавчим органом міської ради, входить до складу департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради.

Згідно підпунктів 2.2.2, 2.2.3 пункту 2.2 Положення, основними завданнями Управління є: контроль за організацією дорожнього руху на території міста згідно з генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху; забезпечення та здійснення контролю за зручними і безпечними умовами руху транспортних засобів шляхом ремонту всього комплексу дорожніх об`єктів.

Таким чином, Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради є виконавчим органом Херсонської міської ради, до повноважень якого входить здійснення постійного контролю за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, яке допустило бездіяльність, внаслідок чого сталася ДТП за участю автомобіля, належного позивачці.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги Управління ради про те, що воно є неналежним відповідачем у даній справі є безпідставними і підлягають відхиленню.

У порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України Управління не надало суду доказів про передачу на баланс вулиць у місті Херсоні, в тому числі вулиці Комкова, а не каналізаційного люку, на якій сталася ДТП іншій юридичній особі та покладення на останню відповідальності за стан покриття доріг у м. Херсоні та усіх її елементів.

Разом з тим, для відповідальності за заподіяну майнову шкоду, відповідно до ст. 1166 ЦК України, необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка (дії чи бездіяльність) особи; шкода; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина особи.

За відсутності хоча б одного з вказаних елементів складу правопорушення, цивільно-правова відповідальність не настає.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту ДТП, внаслідок якої автомобіль, належний на праві власності позивачці, зазнав пошкоджень, остання надала довідку № 66 905123 про дорожньо-транспортну пригоду, у якій зазначено, що пошкоджена його передня права і передня центральна частини /а. с. 9/.

Згідно висновку № 18 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди , заподіяної власнику транспортного засобу , складеного 18 березня 2016 року, при огляді транспортного засобу спеціалістом виявлені пошкодження лівої частини автомобіля: крило переднє ліве, боковина кузова ліва, двері передні ліві у зборі, панель підлоги зліва, облицювання стойки лівої боковини, дзеркало бокового огляду наружне ліве, двері задні ліві, облицювання порогу лівої боковини /а. с. 12-17/.

Транспортно-трасологічна та автотехнічна експертизи у справі не проводилися, висновок про те, чи наявні на момент огляду транспортного засобу пошкодження, виниклиі внаслідок ДТП, яка сталася 25 червня 2015 року, відсутні, тоді як з часу ДТП до огляду автомобіля спеціалістом минуло майже вісім місяців, а виявлені останнім при огляді пошкодження за своїм розташуванням не відповідають пошкодженням, яких зазнав автомобіль в результаті ДТП, що відображені у довідці.

Крім того, з висновку спеціаліста вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 289 269,95 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових - 113 770,71 грн, вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу визначено, як ринкову вартість автомобіля на момент ДТП - 75 284,85 грн, відомості про вартість автомобіля після ДТП (залишків) - відсутні, тоді як відшкодуванню підлягає різниця ринкової вартості транспортного засобу на момент ДТП і після ДТП.

Представник позивача підтвердив, що автомобіль був проданий ОСОБА_1 , що унеможливило призначення комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної та автотоварознавчої експертизи. Натомість, у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, незважаючи на неодноразове роз`яснення судом наслідків вчинення (невчинення) процесуальних дій, позивач і його представник не надали суду доказів вартості автомобіля після ДТП (залишків) або вартості продажу залишків автомобіля.

Крім того, висновок автотоварознавчого дослідження не містить вказівки про обізнаність спеціаліста про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України та про те, що даний висновок виготовлено для надання до суду. Огляд транспортного засобу спеціалістом проведено у відсутності представника відповідача та його належного повідомлення.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що відсутня наявність всіх складових елементів цивільно-правової відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну позивачці.

Позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди , заподіяної пошкодженням автомобіля, є похідними від вимог про відшкодування майнової шкоди, тому у їх задоволенні також слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги Управління про те, що суд першої інстанції повинен був залишити позов ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача і її представника в судові засідання, що є підставою для скасування судового рішення, підлягають відхиленню, оскільки дані обставини, не є підставою, у розумінні приписів ч. 1 ст. 377 ЦПК України, для скасування судового рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Управління у частині відсутності у відповідача складу цивільного правопорушення є слушними, а висновки суду про доведеність шкоди, її розміру та покладення відповідальності за її заподіяння на Управління не відповідають обставинам справи та до них суд дійшов у порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, є підставою для його скасування та ухвалення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку Херсонської міської ради задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 лютого 2020 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку Херсонської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 05 жовтня 2020 року.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова