Справа № 191/426/20
Провадження № 2/191/149/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко Г.В.

за участю секретаря - Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона знаходилася у шлюбі з 08.09.1984 року. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2011 року шлюб між ними розірваний. В період шлюбу, на спільні кошти подружжя вони збудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рішення виконавчого комітету Синельниківської районної ради народних депутатів №288/5 від 04 вересня 1985 року на ім`я ОСОБА_2 було надано земельну ділянку, площею 700 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 під забудову. В 2003 році ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 31.01.2003 року, яке видано на підставі рішення виконкому Іларіонівської селищної ради від 20 грудня 2002 року №153. Свідоцтво видане взамін договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого Синельниківською районною державною нотаріальною конторою за реєстром № 2395 від 25.11.1985 року.

Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Синельниківське МБТІ» станом на 23.12.2019 року та довідки КП «Синельниківське МБТІ» за №1642 від 26.12.2019 року на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинок А1-1, прибудова а 2-1 (загальною площею 85,0 кв.м., житловою площею 57,2 кв.м.), літня кухня Б, сарай В, сарай З, гараж Г, вбиральня Ж, літній душ Д, погріб П, колодязь К, бруківка 1, огорожа № 1,2.

Інвентаризація станом на 23 грудня 2019 року виконана керуючись інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затверджено Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 року № 127 із змінами та доповненнями станом на 2018 р. на підставі Наказу Міністерства та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018р.№ 186. Керуючись вищезазначеною Інструкцією в технічний паспорт внесено зміни: розподілено житловий будинок А-1 на основну частину та прибудову-житловий будинок А1-1 та прибудову а 2-1. Змінено літерацію будівель та споруд: житловий будинок А-1 на А1-1, літня кухня Б-1 на Б, сарай В-1 на В, сарай 3-1 на 3, гараж Г-1 на Г, погріб П-1 на П, вбиральня Ж-1 на Ж, літній душ Д-1 на Д колодязь К-1 на К.

Також в зазначеній довідці вказано, що при реєстрації свідоцтва про право власності від 31.03.2003 року в БТІ, в ньому не були вказані сарай літ. «В» та сарай літ. «З», які збудовані відповідно в 1998 та в 1994 рр. Сарай «3»-це металева переносна конструкція без фундаменту, а сарай «В» прибудовано до літнього душу «Д»,збудованого в 1990 році. Такі будівлі і споруди не порушують права будь-яких інших осіб та не потребували дозволу на їх будівництво.

Згідно звіту про оцінку майна ТОВ «Оціночна компанія» Стандарт» вартісні - житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 складає 78 001 (сімдесят вісім тисяч одна) грн..

На її неодноразові пропозиції відповідачу в добровільному порядку провести поділ спільного сумісного майна подружжя він відмовляється. Нестерпно жити в одному будинку уже більш як вісім років після розірвання шлюбу.

Земельна ділянка на якій розташовано житловий будинок приватизована, має кадастровий номер, але не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому з питанням про її поділ буде звертатися після визнання за нею права на Ѕ частку житлового будинку, господарських будівель і споруд . Вважає, що житловий будинок можливо розділити в натурі на дві частки - кожному по Ѕ.

Просить визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житловий будинок А-1-1, прибудова а2-1 (загальною площею 85, 0 кв.м., житловою площею 57, 2 кв.м.), літня кухня Б, сарай В, сарай З, гараж Г, погріб П, вбиральня Ж, літній душ Д, колодязь К, бруківка 1, огорожа №1,2, з виділом Ѕ частки в натурі за одним із варіантів судової будівельно-технічної експертизи, який буде визначено нею після отримання висновків експертизи, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги уточнила та просила визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , без виділу Ѕ частки в натурі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, до його початку надав заяву в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі.

Ухвалою від 24.09.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виділу їй в натурі Ѕ частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , залишено без розгляду.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши письмові докази надані сторонами, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК).

Відповідно дост.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 09 вересня 1984 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Іларіонівською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис за №67 (свідоцтво Серія НОМЕР_1 ).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 08.09.1984 року Іларіонівською селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської за актовим записом №67 розірвано.

Судом також встановлено, що в період шлюбу на спільні сумісні кошти сторони збудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житловий будинок А-1-1, прибудова а 2-1 (загальною площею 85, 0 кв.м., житловою площею 57, 2 кв.м.), літня кухня Б, сарай В, сарай З, гараж Г, погріб П, вбиральня Ж, літній душ Д, колодязь К, бруківка 1, огорожа №1,2.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України зазначені обставини визнаються сторонами, а тому не підлягають доказуванню.

На даний час у подружжя виникла необхідність у поділі спільно набутого за час шлюбу майна, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, задоволення позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

Позовні вимоги підтверджуються наданими позивачем документами, не оспорюються відповідачем і знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті. Докази надані на підтвердження позовних вимог є належними, допустимими та підтверджують заявлені позивачем позовні вимоги, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Також, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 3720 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.19, 141, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.368, 372 ЦК України, ст.60, 63, 69-71 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житловий будинок А-1-1, прибудова а 2-1 (загальною площею 85, 0 кв.м., житловою площею 57, 2 кв.м.), літня кухня Б, сарай В, сарай З, гараж Г, погріб П, вбиральня Ж, літній душ Д, колодязь К, бруківка 1, огорожа №1,2.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3720 (три тисячі сімсот двадцять) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 05.10.2020 року.

Суддя: Г. В. Бондаренко