У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Тодосієнко О. А.,

за участі представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Джамалли Р.Х.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григоренко Михайла Юрійовича у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №357/13897/16-ц,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся представник скаржника ОСОБА_1 , адвокат Джамалли Р.Х. із вказаною скаргою, мотивуючи тим, що на примусовому виконанні у державного виконавця Григоренка М.Ю. перебуває виконавчий лист №357/13897/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12078400,00 грн. зазначає, що державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та інструкції з примусового виконання рішень. Тому, представник скаржника просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Григоренка М.Ю. у виконавчому провадженні № 62877748 щодо винесення 28.08.2020 року постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 , а саме: житлового будинку площею 511,7 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; офісних приміщень загальною площею 125,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; офісних приміщень загальною площею 74,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , а відповідні постанови скасувати.

Оглянувши матеріали скарги з додатками, судом встановлено наступні обставини.

Так, судом становлено, що 25.08.2020 року головним державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Островським Богданом Леонідовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62877748 з примусового виконання виконавчого листа № 357/13897/16-ц, що видав 19.08.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 15.12.2015 року в розмірі 12 078 400,00 грн. з яких: 10 032 000,00 грн. сума боргу та 2 046 400,00 грн. штрафу та судовий збір у розмірі 6 777,69 грн.

25.08.2020 року головним державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островським Богданом Леонідовичем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 ..

Вказане виконавче провадження було передано на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та прийнято до виконання головним державним виконавцем Григоренком М.Ю. постановою від 25.08.2020 року.

25.08.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григоренком М.Ю. винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника.

26.08.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григоренком М.Ю. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , а саме: офісні приміщення загальною площею 74,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_4 ; офісні приміщення загальною площею 125,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок загальною площею 511,7 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,0683 га. за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 .

28.08.2020 року головним державним виконавцем Григоренко М.Ю. винесено постанову № 62877748/1 про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на офісні приміщення загальною площею 74,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

28.08.2020 року головним державним виконавцем Григоренко М.Ю. винесено постанову № 62877748/2 про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на офісні приміщення загальною площею 125,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

28.08.2020 року головним державним виконавцем Григоренко М.Ю. винесено постанову № 62877748/3 про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на житловий будинок загальною площею 511,7 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0683 га., кадастровий номер: :31:005:0107.

Скаржник зазначає, що державний виконавець не повідомив його про проведення опису майна, до самого опису не залучив та протиправно провів опис майна без входження на ці об`єкти.

Вирішуючи скаргу по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

В даному випадку ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, з примусового виконання рішення суду ухваленого за правилами ЦПК України.

Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах врегульовано розділом VIIЦПК України.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

При цьому, за змістом ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

28.08.2020 року головний державний виконавець Григоренко М.Ю. вжив заходів з примусового виконання рішення суду, провів опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , виніс спірні постанови № 62877748/1, № 62877748/2, № 62877748/3, що узгоджується з вимогами ст.ст.18,56 Закону України «Про виконавче провадження». Суд відхиляє доводи боржника щодо його необізнаності із виконавчим провадженням щодо стягнення з нього боргу на користь ОСОБА_2 , оскільки йому передував судовий розгляд спору, а саме виконавче провадження є лише завершальною стадією судового розгляду. Відтак, ОСОБА_1 обізнаний зі своїми борговими зобов`язаннями перед ОСОБА_2 , присудженими за рішенням суду, що вимагало від нього добросовісного виконання судового рішення добровільно, або ж в межах відповідного виконавчого провадження.

Та обставина, що приватний виконавець здійснив опис та арешт майна (будинку та офісів), без проникнення в них, не є підставою для скасування відповідних постанов, та саме по собі не робить опис та арешт майна незаконним. Як вже зазначалось, боржник обізнаний зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за рішенням суду, і про наявність виконавчого провадження, що вимагало від нього добросовісної процесуальної поведінки, як то цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження.

Суд звертає увагу боржника, що відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Враховуючи відсутність під час опису та арешту майна боржника самого боржника ОСОБА_1 чи його представника, головний державний виконавець Григоренко М.Ю. залучив до вчиненні відповідних процесуальних дій двох понятих, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд констатує, що не проведення опису майна в середині приміщення саме по собі не порушує права боржника. При цьому, головний державний виконавець Григоренко М.Ю. описав арештовані об`єкти у спосіб, що дає можливість їхньої однозначної ідентифікації, із зазначенням основних характеристик, вказав площу нерухомого майна, адреси місцезнаходження тощо. Не зазначення державним виконавцем таких характеристик як кількість кімнат у приміщенні, матеріали стін, кількість поверхів тощо не порушують права боржника, не є визначальними та не можуть бути достатніми підставами для скасування арешту майна боржника.

Крім того, суд звертає увагу на тому, що представник боржника ОСОБА_1 , адвокат Джамалли Р.Х. адресував стягувачу ОСОБА_2 заяви-пропозицію від 04.09.2020 року та 06.09.2020 року щодо передачі майна стягувачу або його реалізацію для погашення в рахунок погашення боргу в рамках виконавчого провадження №62877748. Копія відповідних заяв міститься в матеріалах скарги №357/13897/16-ц, 4-с/357/74/20.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто в схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «nonconceditvenirecontrafactumproprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venirecontrafactumproprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

В даному випадку, 04.09.2020 року та 06.09.2020 року представник боржника адвокат Джамалли Р.Х. адресував стягувачу ОСОБА_2 заяви-пропозиції щодо передачі майна стягувачу або його реалізацію для погашення в рахунок погашення боргу в рамках виконавчого провадження №62877748, що вказує на намір боржника виконати зобов`язання покладене на нього рішенням суду, а вже 09.09.2020 року його представник підписує скаргу на дії державного виконавця щодо опису та арешту відповідного майна, що не відповідає попередній заяві та свідчить про відсутність наміру передавати майно стягувачу чи реалізовувати його в рамках виконавчого провадження. Тому, такі дії сторони боржника мають ознаки недобросовісної поведінки.

Відповідно до роз`яснень наданих в п.18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Виходячи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що скарга є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 1,4,74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.447,451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григоренко Михайла Юрійовича у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №357/13897/16-ц відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.10.2020 року.

СуддяБ. І. Кошель