Справа № 930/2397/19
Провадження № 22-ц/801/441/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 рокуСправа № 930/2397/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2019 року, постановлене у складі судді Науменко С.М., в залі суду,

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.08.2013 року сторони зареєстрували шлюб, і від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає, однак фізично здоровий, працює таксистом без реєстрації ФОП, отримує високий дохід, а тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання дитини.

За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття і що в даному випадку стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно буде відповідати інтересам дитини та не буде порушувати інтересів сторін.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким стягувати з нього аліменти в розмірі 1200 грн., а в частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не з`ясовано його матеріальний стан і чи він спроможний сплачувати визначену суму грошей, і що стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 грн. ставить його в занадто важке матеріальне становище.

Також, скаржник вказав на те, що визначений судом розмір аліментів значно більший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного нормами СК України.

Відзив на апеляційну скаргу від позивачки не надходив.

Апеляційна скарга на підставі ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів та визначення їх розміру відповідає вищевказаним вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено, що з 03 серпня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5,6).

На даний час дитина проживає та перебуває на утриманні позивача, що відповідачем не оспорюється.

За змістом статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналогічна норма закріплена у статті 180 СК України.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховною Радою України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом частини першої статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (аналогічна норма закріплена у ч.2 ст. 150 СК України).

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становив: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Отже, визначення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 у розмірі 2000 грн. відповідатиме мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, передбаченому ст. 182 СК України.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, а саме матеріального становища платника та одержувача аліментів, виходячи із засад якнайкращого забезпечення інтересів дитини та визначення розміру аліментів в розмірі необхідному і достатньому для забезпечення її гармонійного розвитку, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2000 грн., щомісячно.

Такий розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості, забезпечує рівність право дитини, батьком якої є ОСОБА_2 , на належний та достатній рівень розвитку та матеріального забезпечення, а також рівність прав та обов`язків сторін у справі як батьків малолітнього ОСОБА_3 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 погоджується на сплату аліментів в розмірі передбачено ч.3 ст. 184 СК України, якою встановлений розмір аліментів на одну дитину 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними, оскільки вказана норма передбачає право того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказана норма регулює підстави звернення до суду в наказному, а не позовному провадженні та не поширюється на спірні правовідносини.

Також, не заслуговують на увагу посилання скаржника на скрутний матеріальний стан і відсутність постійного заробітку, оскільки відповідач є здоровою особою працездатного віку, він зобов`язаний піклуватися та утримувати свою дитину.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Разом з цим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, не врахував положення 141 ЦПК України, відповідно до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивач надала до суду квитанцію б/н від 12 вересня 2019 року за змістом якої ОСОБА_1 сплатила адвокату Примаковій В.В. гонорар за надання правової допомоги у розмірі 750 грн.

Оскільки, судом першої інстанції задоволено позов частково та із заявлених позивачем 2500 грн., стягнуто 2000 грн., тобто 80% заявлених вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 600 грн. (750 грн. * 80%), а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню 614,72 грн. (768,40 грн. * 80%) судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2019 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 614,72 грн.

В іншій частині рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук

Судді: С.Г. Копаничук

С.К. Медвецький