ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/8188/17

провадження № 22-ц/4809/1337/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2020 року у складі судді Павелко І.Л. і

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість у розмірі 63933 грн 73 коп за кредитним договором № б/н від 05.06.2008, яка складається з наступного:

- 34805,96 грн - заборгованість за кредитом;

- 6658,68 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 19186,53 грн - заборгованість за пенею;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 250,00 грн - штраф (фіксована частина);

- 3032,56 коп - штраф (процентна складова).

Позовна заява мотивована тим, що 05.06.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 1000,00 грн шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 15.11.2017 становить 63933,73 грн, яка складається з наступного: 34 805,96 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 6658,68 грн.- заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом; 19 186,53 грн. - нарахованої пені; також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); 3032,56 грн. - штраф (процентна складова).

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та просила визнати недійсним кредитний договір укладений 05.06.2008 між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», а також визнати недійсними угоди по усім договорам згідно яких стягувалсь плата з ОСОБА_1 з зазначенням у Виписці по картці/рахунку/ НОМЕР_1 і додатковим рахунком договору за період 01.01.2016-26.02.2018 як «Покупка Товара».

Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_1 зазначені договори не укладала.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 34 805,96 грн - заборгованості по кредиту.

В частині вимог щодо стягнення 6 658,68 грн - заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом; 19 186,53 грн - нарахованої пені, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн - штраф (фіксована частина); 3 032,56 грн - штраф (процентна складова) - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договору укладеного 05.06.2008 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 ; визнання недійсними угоди по усім договорам згідно яких стягувалась плата з ОСОБА_1 з зазначенням у виписці по картці/рахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору (Картковий рахунок) за період 01.01.2016 по 26.02.2018 як «ПОКУПКА ТОВАРА» - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Відмовляючи в задоволення зустрічного позову суд виходив з того, що обставини на які відповідач посилається в зустрічному позові не відповідають дійсності і до суду із зустрічним позовом вона звернулася з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, неустойками та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Разом із заявою відповідач 05.06.2008 підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду».

Після підписання відповідачем заява-анкети до довідки про умови кредитування, вона отримала кредитну картку із встановленим кредитним лімітом.

Згідно з п.2.2 р.2 постанови НБУ від 17.12.2003 № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття у національній та іноземних валютах», ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Підписуючи Анкету-Заяву, відповідач пройшов ідентифікацію в Банку, а тому повторне заповнення будь-яких анкет-заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно до процедури, що затверджена наказами по банку, що не суперчить чинному законодавству.

ОСОБА_1 після отримання перевипущених карт здійснила дії щодо проведення їх активації, користувалася перевипущеними картками, а також отримувала з них кредитні кошти.

У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідач знімав кошти через банкомат, розраховувався кредитною карткою за покупки в торгових точках, поповнював карту через термінали самообслуговування.

Всі ці операції підтверджують факт отримання відповідачем перевипущених карт, оскільки проведення вищезазначених операцій є неможливим без наявності картки.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» є складовою частиною кредитного договору, який складається з Заяви-анкети, Довідки, Умов та Правил та Тарифів.

Суд першої інстанції не зазначив в оскаржуваному рішенні з яких підстав він не приймає Довідку, як доказ який свідчить про домовленість сторін про базову процентну ставку та сплату неустойки у разі порушення відповідачем умов договору.

Відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, а тому висновки суду про відсутність погодження умов кредитування є безпідставними.

Банком доведено, що з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та ним укладено кредитний договір шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також довденео, що ОСОБА_1 була повідомлен про умови кредитування, у тому числі про відсоткову ставку за користування кредитним картками.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог банку про стягнення з відповідача забоговності по тілу кредиту та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, не оскаржувалось.

Від адвоката Бравермана В.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 63933,73 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2020 становить 210200 грн), апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

За приписами ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 625,1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н від 05.06.2008 про отримання кредиту у розмірі 1000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору у вигляді заяви та Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 9-24).

Згідно позовних вимог, розрахунку (а.с.2-8) заборгованість станом на 15.11.2017 - 63 933,73 грн, яка складається з 34 805,96 грн - заборгованості по тілу кредиту; 6658,68 грн- заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом; 19 186,53 грн - нарахованої пені; також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн - штраф (фіксована частина); 3032,56 грн - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків, пені та штрафу за користування коштами, суд першої інстанції дійшов дійшов помилкового висновку, що матеріали справи не містять підтверджень про умови кредитування, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Матеріалами справи підтверджується, що 05.06.2008 ОСОБА_1 підписала заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 1000 грн (а.с.9).

У вказаній заяві зазначено, що базова процентна ставка 36 процентів з розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки.

Крім того, 05.06.2008 ОСОБА_1 підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.9 на звороті).

Факт підписання заяви на отримання коштів та підписання Довідки про умови кредитування відповідачем не спростовано.

У вказаній довідці сторони узгодили умови кредитування, а саме, що відсоткова ставка встановлюється на рівні 3 % на місяць, за порушення умов договору передбачена сплата пені та штрафу.

Однак, суд першої інстанції не дав оцінки долученої до позовної заяви підписаної відповідачем копії Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку відсотків та пені за користування коштами.

АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача 6658,68 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом та 19186,53 грн пені.

Однак, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.11.2917 розмір основної заборгованості (тіло кредиту) по кредитному договору складає 34 805,96 грн.

По даному договору відповідно до довідки про умови кредитування, погоджено відсоткову ставку у розмірі 36 річних, а тому відсотки за період з 01.06.2017 по 15.11.2017 у розмірі 5 664,31 грн (34805,96/100%*/36%/365 днів*165 днів=5664,31 грн).

Згідно Довідки про умови кредитування та згідно розрахунку заборгованості пеня за період з 01.02.2017 по 15.11.2017 становить 900,00 грн.

Отже, заборгованість по процентам по ставці 36% річних складає 5664,31 грн та пеня у розмірі 900, 00 грн.

За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по процентам по ставці 36% річних в розмірі 5664,31 грн та пеня у розмірі 900, 00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення штрафів, суд виходить з правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За поданя позовної заяви та апеляційної скарги АТКБ «ПриватБанк» сплатило 4000 грн судового збору, позовнеі вимоги задоволені в розмірі 41370,27 грн, що становить 64,7 %.

Відповідно до розміру задоволених позовних вимог з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь АТКБ «ПриватБанк» 2588 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, пені та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити частково.

В частині розподілу судових витрат рішення суду змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () 6564 грн 31 коп заборгованості за кредитним договором від 05.06.2008, з яких 5664 грн 31 коп заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами, 900 грн пені, а також 2588 грн судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення штрафів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко