Справа № 344/6560/19
Провадження № 2/344/705/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 81 000,00 грн. коспенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Skoda Octavia, 2000 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з наведеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення 81 000,00 грн. коспенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Skoda Octavia, 2000 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнення судових витрат, мотивуючи тим, 19.04.2006 року сторонами укладено шлюб. На протязі тривалого часу подружнє життя не склалося, в зв`язку із чим в Івано-Франківському міському суді перебуває справа про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі ними придбано майно, яке є об`єктом спільної сумісної влісності подружжя, а тому бажає розділити його відповідно до часток. Зокрема за період перебування в шлюбі ними було придбано автомобіль марки «Шкода Октавія» 2000 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 . Після придбання автомобіля право власності було зареєстровано на відповідача і він ним фактично користувався в інтересах сім`ї. Тривалий час відповідач використовує автомобіль виключно у власних цілях і в добровільному порядку відшкодувати позивачці половину його вартості відмовляється, погрожуючи, що у випадку пред`явлення позову він його спалить. Оскільки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходиться у відповідача, то з метою підтвердження вищенаведених нею обставин, адвокат котрий надає їй правничу допомогу звернувся із відповідним запитом у Територіальний сервісний центр №2641, проте відповідь на запит ще не отримана. Оскільки, транспортний засіб є неподільною річчю, то реально його розподілити неможливо. Крім того, недоцільно визнавати право власності в частках на нього, оскільки реалізувати таке право власності шляхом володіння користування та розпорядження буде також неможливо. За наявності даних обставин вважає за доцільне залишити транспортний засіб у власності його теперішнього володільця ОСОБА_2 , і з нього стягнути половину вартості даного транспортного засобу. Заходи досудового врегулювання спору не дали бажаного результату, оскільки в позасудовому порядку вирішити даний спір неможливо.

Представник позивачки подав заяву про розгяд справи без участі позивачки та його участі, просив позов задоволити в повному обсязі (а.с. 41).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.38-40).

З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 19.04.2006 року уклали шлюб(а.с.7).

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно інформації РСЦ МВС в Івано-Франківській області ТСЦ №2641 від 09.04.2019 №31/9/1/476 встановлено, що згідно бази даних ЄДР МВС України за гр.. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.04.2016 року зареєстрований транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA, 2000 року випуску, об`єм двигуна 1984(см.куб.) вид палива бензин або газ, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Питання поділу спільного майна подружжя регулюється наступними нормами чинного законодавства.

На підставі ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Аналогічну норму містить і п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено обсяг спільного нажитого майна, ним являється транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA, 2000 року випуску, об`єм двигуна 1984(см.куб.), д.н.з. НОМЕР_1 .

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Таким чином, відповідно до статті 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок.

Згідно п.22 постанови Пленуму ВС України №11 від 21.12.2007 року вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається з інформації отриманої з інтернет сайту AUTO RIA вартість транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA, 2000 року випуску, об`єм двигуна 2000(см.куб.) становить 6 300 дол. США, що становить 162 000 грн. А тому, розмір ? частини автомобіля буде становити в сумі 81 000 грн.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, а також те, що відповідачем не подано суду жодних спростувань щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 810 грн.

На підставі наведеного, відповідно до п.п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 60, 65, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 31, 368 ч. 3 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 81 000,00 грн. коспенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Skoda Octavia, 2000 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнення судових витрат задоволити.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , кошти в розмірі 81 000(вісімдесять одна тисяча) грн. 00 коп. компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Skoda Octavia, 2000 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , , зареєстрованої по АДРЕСА_2 - судовий збір у розмірі 810,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 21.02.2020 року.

Суддя Пастернак І.А.