ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3287/20 Справа № 175/3283/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Індустріальної районної у місті Дніпрі ради на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визнання незаконним та скасування розпорядження до дисциплінарної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визнання незаконним та скасування розпорядження до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 28.12.2015 року він працював на посаді директора Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради.

Розпорядженням голови Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради №179-рк від 16.08.2018 року він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків, бездіяльність або невикористання наданих йому прав, порушення норм етики поведінки, порушення трудової дисципліни.

Однак будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, а оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між ним та безпосереднім керівництвом.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив визнати незаконним та скасувати розпорядження №179-рк від 16.08.2018 року Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську ради про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження №179-рк від 16.08.2018 року Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську ради про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.241-244).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Індустріальна районна у місті Дніпрі рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження голови Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську ради №278-рк від 28.12.2015 року ОСОБА_1 призначений на посаду директора Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті ради з 28.12.2015 року (а.с. 11).

Відповідно до наказу Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради 28 грудня 2015 року №82-к ОСОБА_1 з 28 грудня 2015 року приступив до виконання своїх обов`язків (а.с. 12).

Розпорядженням голови Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську ради №179-рк від 16.08.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення трудової дисципліни та застосовано захід стягнення - догана (а.с. 13).

Обов`язки ОСОБА_1 чітко визначені посадовою професійно-кваліфікаційною інструкцією директора Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті ради, з якою він ознайомився 03.10.2017 року (а.с.14-17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оголошення ОСОБА_1 догани вчинено з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 3 КЗп3 України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно зі статтею 139 КЗпп України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 147 КЗпп України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. У трудовому законодавстві немає обмежень щодо підстав та періодичності застосування догани як дисциплінарного стягнення.

Згідно з частинами першою та другою статті 147-1 КЗпп України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до статті 148 КЗпп України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст.149 КЗпп України).

Отже, в силу ст.ст.147-149 КЗпп України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Слід зазначити, що за кожний проступок до працівника може бути застосоване тільки одне дисциплінарне стягнення. Поряд з дисциплінарним стягненням до порушника трудової дисципліни можуть бути застосовані інші заходи правового впливу, наприклад, повне або часткове позбавлення премії чи винагороди за результатами роботи за рік. Якщо невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків продовжувалось, не дивлячись на накладення дисциплінарного стягнення, допускається застосування до нього нового дисциплінарного стягнення, у тому числі звільнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч.3 ст.149 КЗпп України).

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч.1 ст.149 КЗпп України).

Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни.

Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення.

Дана норма узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 19 жовтня 2016 року по справі №6-2801цс15, згідно з якою пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.12.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпп України.

Обов`язки ОСОБА_1 чітко визначені посадовою професійно-кваліфікаційною інструкцією директора Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті ради, з якою він ознайомився 03.10.2017 року (а.с.14-17).

Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу(ст. 140 КЗпП).

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил (ст. 142 КЗпП України).

Тобто, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, Голова районної у місті ради в розпорядженні повинен навести конкретні факти допущеного директором Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Між тим, описова частина Розпорядження №179-рк від 16.08.2018 року не містить визначення який саме дисциплінарний проступок вчинено ОСОБА_1 , а має лише загальним посиланням «…за неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов`язків, бездіяльність або невикористання наданих йому прав, порушення норм етики поведінки, порушення трудової дисципліни» посадової професійно-кваліфікаційною інструкції директора Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті ради, якими повинен керуватися в своїй роботі директор Територіального центру соціального обслуговування Індустріальної районної у місті ради.

Колегія суддів зазначає, що відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення. Однак, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни.

Однак, в матеріалах справи відсутній вказаний акт про відмову від дачі пояснень ОСОБА_1 .

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Крім того, згідно ст.149 КЗпП України, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку, що виконано не було.

Підставою для притягнення до дисциплінарної ОСОБА_1 стала відсутність останнього на робочому місці (прогул) протягом 30 хвилин - з 15 год. 05 хв. по 15 год. 35 хв. 14 серпня 2018 року, що чітко вказано у доповідній записці (а.с. 178).

У КзпП України визначення прогулу не дається, але у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року, прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин

Представником відповідача суду не надано доказів на підтвердження фактів прогулу позивача більше ніж 30 хвилин без поважних причин.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у справах, в яких оскаржується незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю, що відповідачем зроблено не було.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Індустріальної районної у місті Дніпрі ради залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: