Справа № 296/720/19
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"02" січня 2020 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомира цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій державного виконавця неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2019 (відмітка поштового відділення) до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій оскаржує постанови Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області серії ВП №30685864 від 12.12.2018 про стягнення з неї витрат виконавчого провадження і про стягнення виконавчого збору, які постановлені при примусовому виконанні рішення Корольовського районного суду м. Житомира №2-1350/11 від 25.10.2011.

В обґрунтування своїх вимоги ОСОБА_1 зазначає, що на виконанні у Корольовському ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області перебував виконавчий лист, виданий 12.12.2011 Корольовським районним судом м. Житомира для примусового виконання вказаного судового рішення. В процесі виконання рішення, 02.05.2018 між стягувачем та боржником ОСОБА_1 було вирішено мирним шляхом питання щодо відсутності заборгованості останньої. Після чого, 12.12.2018 Корольовським ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області постановлено постанову про закінчення виконавчого провадження №30685864, а також, оскаржувані постанови, які на думку ОСОБА_1 винесені з порушенням строків передбачених законом і підлягають скасуванню.

29.01.2019 зазначену позовну заяву було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків.

18.02.2019 (відмітка поштового відділення, а.с.30), ОСОБА_1 , усовуючи недоліки своєї заяви, на адресу суду надіслала скаргу (а.с.27-29).

15.03.2019 ухвалою судді було відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 та призначено її судовий розгяляд.

12.08.2019 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.42-43).

12.08.2019 від Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області до суду надійшло клопотання (а.с.36-41) про розгляд справи за відсутності представника відділу та про закриття провадження у справі, в зв`язку з тим, що справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що провадження за скаргою підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.Відповідно до ст.125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно ч.1 ст.18 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.5 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження», постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто, примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачени законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами 1 і 2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтею 287 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

За ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Наведене відповідає висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №161/8267/17, який суд на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України, враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що справи з приводу оскарження рішень державного виконавця про накладення штрафів підсудні адміністративним судам, а в даному конкретному випадку - Житомирському окружному адміністративному суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.255, 447 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій державного виконавця неправомірними - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. П. Сингаївський