Справа №295/7933/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з Трикиши Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в липні 2020 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: за ОСОБА_1 1/2 ідеальної частини, ОСОБА_3 , 1/2, що є спільною сумісною власністю.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.06.2016 року № НОМЕР_1 , квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті останнього відкрилася спадщина, яку як спадкоємець першої черги за законом прийняла позивач.

До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 входить частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

28.05.2020 року нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що форма свідоцтва про право на спадщину передбачає зазначення частки майна, яка належала спадкодавцю. Враховуючи дану обставину позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному позовному провадженні.

В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомленою своєчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі,.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі по наявним матеріалам справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.06.2016 року № НОМЕР_1 , квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності громадянам: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 /а.с. 13/.

Зазначена обставина також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2018 року /а.с. 16/.

Відповідно до свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 /а.с. 11/, після смерті останнього відкрилася спадщина, яку як спадкоємець першої черги за законом прийняла позивач.

Позивач звернувшись до державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно, отримала відмову від 28.05.2020 року у видачі свідоцтва та повідомлено позивача про необхідність звернення до суду для визначення розміру частки спадкодавця в спільній власності /а.с. 17/.

Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Провести розрахунок часток у спільній власності, а саме: квартири АДРЕСА_1 , на даний час не є можливим, оскільки для цього необхідно подати заяви всіх співвласників, а як вбачається з матеріалів справи, один із співвласників ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, що співвласник спірної квартири ОСОБА_3 помер, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/2 частці. При цьому не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників спірної квартири.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Керуючись ст.ст. 5,6,10,263-265 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру - задовольнити.

Визначити розмір частки співвласників у нерухомому майні, що є спільною сумісною власністю, а саме у квартирі АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 у розмірі 1/2 ідеальної частини, ОСОБА_3 , у розмірі 1/2 ідеальної частини.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн. що зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: Житомирська міська рада (м. Житомир, м-н С. П. Корольова 4/2);

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя: Н.Ф.Слюсарчук