Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/464/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовика П.В.,

з секретарем Галенчик О.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк „ Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 13075,94 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 29 липня 2015 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк „ПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредитну картку у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року відкрите спрощене провадження у даній справі, яку було направлено учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Представник позивача надіслав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Ухвала суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу вручені 13.07.2020 року (а.с.52).

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тому в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що 29 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк „ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено договір на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (надалі Договір), про що свідчать копії заяви, витягу з Умов та правил надання банківських послуг (надалі-Умови).

З копії статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк „Приват Банк, погодженого Національним Банком України 11 червня 2018 року вбачається, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного та приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний Банк „Приват Банк, яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк „Приват Банк.

В наданому суду розрахунку заборгованості за Договором (а.с.11) позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 27 квітня 2020 року становить 13075 гривень 94 копійки, в тому числі: 8407 гривень 39 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3519 гривень 70 копійок заборгованість за простроченими відсотками; 50 грн. нарахована пеня; 500 гривень штраф (фіксована частина); 598 гривень 85 копійок штраф (процентна складова).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач посилався на копію заяви відповідача та витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Наявні в матеріалах справи витяги з Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку передбачають можливість встановлення кредитного ліміту з використанням кредитної картки «Універсальна», збільшення встановленого кредитного ліміту, нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а також пені та штрафів у разі прострочення виконання кредитних зобов`язань. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Тарифи та Умови були надані відповідачці для ознайомлення та були погоджені нею при підписанні анкети-заяви, і таких доказів суду, під час розгляду справи, надано не було.

Оскільки надані позивачем Умови не підписані відповідачем, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, суд не вважає їх складовою Договору, а тому, дійшов переконання, що посилання відповідача на Умови, як на обґрунтування своїх вимог, є безпідставним.

Крім того, суд зауважує на те, що відповідно до копії анкети-заяви відповідача (а.с.10) вбачається, що останньому не встановлювалась конкретна сума кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про тип кредитної картки, розмір кредитного ліміту, порядок та розмір нарахування неустойки за несвоєчасне повернення кредиту, надані банком витяги з Умов та Тарифів не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору.

Враховуючи те, що позивачем не зазначено норм закону, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення цієї складової частини заборгованості, слід відмовити за безпідставністю.

Крім того, враховуючи те, що заява відповідача не містить інформації про те, який вид картки було отримано останнім, а також не містить обов`язку відповідача сплатити штрафи за порушення строків платежів, суд приходить до висновку, що вона не може бути належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідача за простроченими відсотками, а також нарахування відповідачу пені та штрафів.

Отже, суд дійшов переконання що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись статтями 207, 526, 530, 611, 626, 628, 638, 1050, 1054 ЦК України та статтями 4, 12, 81, 141, 223, 245, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк „Приват Банк (м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, р/р №3111, МФО 305299 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29 липня 2015 року в сумі 13075 гривень 94 копійки, відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Суддя: П. В. Дубовик