Ухвала

01вересня 2020 року

м. Київ

справа № 204/7523/19

провадження № 61-12612ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В.,

Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - Дрозда Романа Юрійовича

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 18 лютого 2020 року, додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -

ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з вищевказаним позовом та мотивувала позов тим, що 17 вересня 2019 року між сторонами у справі укладено договір підряду, за умовами якого відповідач доручив, а позивач зобов`язався виконати роботи згідно коштрису, щодо виготовлення та встановлення паркану та воріт. Згідно пункту 3.1 указаного договору до початку виконання робіт замовник вносить підряднику авансовий платіж не менше 70% від повної вартості замовлення. Останній повний розрахунок проводиться за день/в день початку проведення робіт перед виїздом бригади на місце виконання робіт, перед прийняттям художніх робіт, перед доставкою матеріалів 100% оплата (пункт 3.2). Відповідачем на виконання умов договору, було сплачено аванс у розмірі 45 000 грн, зокрема 17 вересня

2019 року - 20 000 грн, 02 жовтня 2019 року - 25 000 грн. В той же час, загальна сума виконаних робіт позивачем становила 99 600 грн, таким чином відповідачем порушено умови договору та не здійснено оплату виконаних робіт у розмірі 54 600 грн, яку просила стягнути ФОП ОСОБА_1 .

Рішенням Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська

від 18 лютого 2020 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 250 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 18 лютого

2020 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року залишено без змін.

21 серпня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку

представником ФОП ОСОБА_1 - адвокатом Дроздом Р. Ю. подано касаційну скаргу (надійшла 25 серпня 2020 року) на рішення Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 18 лютого

2020 року, додаткове рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року, в якій представник заявника просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити судове рішення про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102 грн.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

У вказаній справі ціна позову становить 54 600 грн і станом на 01 січня

2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, представник ФОП ОСОБА_1 - Дрозд Р. Ю. подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - Дрозда Романа Юрійовича на рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року, додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня

2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 липня

2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити представнику заявника.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович