Справа № 201/6901/20
Провадження № 2/201/2691/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Мунтян А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22 липня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій позивач просить суд переглянути рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року у частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно на її корить, але не менше рекомендованого мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року у справі № 201/9225/14-ц з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У подальшому Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 26 жовтня 2018 року було видано виконавчий лист № 201/8396/18 про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. У зв`язку зі змінами до Сімейного кодексу України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, який з 01 липня 2020 року становить 2318 грн. на місяць. Так, позивач зазначає, що відповідач має постійне місце роботи, має змогу відпочивати за кордоном, придбав новий автомобіль, що свідчить про його здатність гідно забезпечувати власних дітей. А посилання відповідача на наявність у останнього нової родини є безпідставним, оскільки вони є працездатними особами. При цьому позивач є державним службовцем та її утриманні двоє неповнолітніх дітей, витрати на яких постійно збільшуються. Розмірі аліментів, визначений у рішенні суду є недостатнім, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду (а.с.1-8).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 22 липня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.46)

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.47).

28 липня 2020 року позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.48).

До суду 10 серпня 2020 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.56).

Ухвалою судді від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну розміру аліментів (а.с.57-58).

17 вересня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Так, відповідач зазначив, що він своєчасно сплачує аліменти на утримання синів відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року у справі № 201/8396/18 . При цьому його матеріальне становище за цей час не покращилося. Він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 та у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька. За останні 10 років він не набував право власності на нерухоме майно та не має у власності рухомого майна. В свою чергу, відповідно до щорічної декларації доходи позивача значно зросли. Крім того, вона має депозити у банках та набула право власності на квартиру та на гараж (а.с.61-89).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у шлюбі з 11 грудня 2004 року, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2013 року було розірвано (а.с. 13).

Від цього шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем (а.с.14-17).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_3 на користь матері ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття (а.с.18-20).

У подальшому рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року у справі № 201/8396/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів було змінено розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року, і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили (а.с.21-23).

Згідно із довідкою про доходи від 13 липня 2020 року ОСОБА_2 у період з березня по червень 2020 року отримав заробітну плату у розмірі по 22 360 грн. щомісячно, при цьому розмір сплачених аліментів щомісячно за цей період становить 5 999, 93 грн. (а.с.68).

При цьому згідно із довідкою державного виконавця від 18 серпня 2020 року відповідач заборгованості по сплаті аліментів немає (а.с.71).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 11 червня 2016 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_6 (а.с.74).

Позивач обґрунтовує зміну розміру аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року, тим, що змінився матеріальний стан відповідача, оскільки він має постійне місце роботи, має змогу відпочивати за кордоном та придбав новий автомобіль. При цьому вона несе витрати утримання і розвиток дітей, які з кожним роком збільшуються.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Отже, розмір аліментів може бути збільшений за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, вимагаючи зміни розміру аліментів у даному випадку, позивач мала довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної в ст. 192 СК України.

Матеріали справи не містять документів, які підтверджують факт зміни стану здоров`я будь-кого із сторін спору. Так само, судом не встановлений факт зміни майнового стану сторін. Позивачем не надано належних та допустимих доказів відносно покращення майнового стану платника аліментів.

При цьому необхідно зазначити, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. А розмір аліментів, що сплачуються відповідачем щомісячно на утримання синів становить 5999, 93 грн. (тобто по 2999, 96 грн. на кожну дитину), що явно перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат. Беручи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181, 183, 184, 192, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну розміру аліментів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01 жовтня 2020 року.

Суддя С.О. Демидова