РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Самедова Л.Р.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь на утримання сина додаткові витрати на дитину у розмірі 19772,20 грн. Також просить суд змінити розмір додаткових витрат на утримання дитини, стягнутих на підставі рішення суду від 12.02.2013 року у справі №1715/16322/12, стягнувши з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі по 2000 грн., щомісячно. Окрім того, просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.02.2013 р. з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 500 грн., щомісячно, та додаткові витрати на утримання сина у розмірі 300 грн. Зазначає, що стан здоров`я позивача погіршився, часто хворіла, працює та отримує невисокий дохід.

На підставу своїх вимог позивач зазначає, що син сторін навчається у школі та відвідує гуртки, потребує значних матеріальних витрат на утримання, зокрема витрати на навчання дитини в спеціалізованому класі «Інтелект» становлять - 4510 грн., за 2018-2019 навчальні роки, купівля підручників та зошитів - 2865 грн., витрати на майбутнє - 1005 грн. Витрати на оздоровляння дитини на морі у 2018-2019 роках - становлять 9800 грн., витрати на майбутнє санаторно-курортне лікування становитимуть 16758 грн., відвідування курсів англійської мови в ПП «Освітній центр «Євро-Курс» з 03.09.2018 року - 6800 грн., оплата витрат на відвідування курсів англійської мови в ПП «Освітній центр «Євро-Курс» становитиме в місяць - 600 грн., відвідування курсів живопису протягом 2018-2019 років 2520 грн., та витрати на інструменти - 54,37 грн., відвідування басейну в період 2017-2018 роки - 900 грн., відвідування дитячого-підліткового табору «Цегла в Нарнії» - 900 грн., заняття в секції боксу громадської організації «Боксерський клуб «Північний» - 2200 грн., навчання з вересня 2017 року дитини у школі інтелектуальних видів спорту Рівненського міського Палацу дітей та молоді, у секції з Ґо - 1280 грн., вартість навчального року становитиме - 1280 грн., придбання планшету вартістю 3229 грн., смартфону вартістю 4200 грн. з захисною плівкою вартістю 100 грн., які необхідні для навчання дитини. Також позивач вказує, що додаткові витрати зумовлені станом здоров`я дитини, а саме на придбання ліків - 4348,65 грн., оплата за корегуючи пластини 1196 грн., корегуючи устілки для взуття -245 грн., витрати у зв`язку із лікуванням сина у 2018 році на загальну суму 3398 грн., у 2019 році 3844 грн.

Зважаючи на рівність батьківського обов`язку щодо утримання дитини, зазначає, що з відповідача слід стягнути половину понесених позивачем витрат, що становить 19772,20 грн., та у зв`язку із неможливістю самостійно забезпечити дитині належні умови для розвитку, навчання та оздоровлення, лікування, вважає за необхідне збільшити додаткові витрати на утримання дитини з 300 грн., щомісячно до 2500 грн., щомісячно.

Ухвалою суду від 10.10.2019 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Вказала, що додаткові витрати на дитину викликані станом здоров`я дитини, відвідуванням секції та гуртків, розвитком у дитини здібностей.

Відповідач в судовому засідання заперечив проти задоволення позову повністю.

Представник відповідача підтримала заперечення свого довірителя, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого 09.01.2009 року. Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25.10.2011 року, шлюбу між ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 розірвано. Неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на проживанні з матір`ю.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.02.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, у розмірі 500 грн., щомісячно та 300 грн., щомісячно в якості додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 27.03.2013 р., відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №1715/16322/12, виданого 21.03.2013 р.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06.08.2019 р. №64040 виконаної державним виконавцем, сукупний розмір заборгованості зі слати аліментів станом на 01.08.2019 р. становить 3129,92 грн.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Водночас, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати.В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках.

Позивач зазначає, що з серпня 2019 року погіршився стан її здоров`я, та на підставу своїх доводів долучає виписки з медичної картки, результати лікарських обстежень та епікризи (а.с.14-22). Однак суд зазначає, що долучені документи поганої якості, не читабельні, не містять доказової інформації, що є предметом розгляду даного спору.

Відповідно до довідки виданої ОСОБА_1 . Рівненським кооперативним економіко-правовим коледжем №64 від 05.08.2019 р., остання працює викладачем та загальна сума доходу за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року становить 41579,50 грн. (а.с.23)

Відповідно до довідки виданої ОСОБА_1 . Рівненським кооперативним економіко-правовим коледжем №63 від 05.09.2019 р. остання працює викладачем та загальна сума її доходу за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 р. становить 79432,02 грн.

Позивач зазначає, що додаткові витрати зумовлені станом здоров`я дитини, а саме на придбання ліків - 4348,65 грн., оплата за корегуючи пластини 1196 грн., корегуючи устілки для взуття -245 грн., витрати у зв`язку із лікуванням сина у 2018 році на загальну суму 3398 грн., у 2019 році - 3844 грн.

Слід зазначити, що витрати у розмірі 250 грн., 380 грн. та 470 грн., сплачені на підставі квитанцій до прибуткового касового ордера №134485, №13246 та №67844 (а.с.60), є добровільними благодійними внесками, не можуть вважатися додатковими витратами на дитину, оскільки є добровільними і їх внесення не носить обов`язковий характер.

Судом встановлено, що Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.02.2013 р. у справі №1715/16322/12, з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 500 грн., щомісячно. Також даним рішенням стягнуто на користь позивача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 300 грн. В мотивувальній частині рішення суду визначено призначення даних додаткових витрат, що зумовлені саме станом здоров`я дитини та потребою у лікуванні. Отже при ухваленні вищезазначеного рішення, судом враховано стан здоров`я дитини, витрати на лікування. Позивачем не доведено жодними належними доказами власне зміну стану здоров`я дитини з відповідними матеріальними витратами, не доведена також сума щомісячних додаткових витрат, отже відсутні підстави для стягнення даних витрат, як додаткових, оскільки їх стягнення визначене рішенням суду, яке набрало законної сили.

Дитина сторін відвідує курси англійської мови в ПП «Освітній центр «Євро-Курс» з 03.09.2018 року, що підтверджується довідкою №140 від 14.09.2018 р. (а.с.42), та довідкою №01/19 від 01.02.2019 р. (а.с.41). Окрім того, відповідно до довідки від 07.08.2019 р. син сторін ОСОБА_4 відвідував протягом 2018-2019 навчального року заняття живопису в громадській організації «Фарбований лис» (а.с.43).

Однак позивачем жодними належними доказами не підтверджено понесення витрат на навчання сина в ПП «Освітній центр «Євро-Курс» у розмірі 6800 грн., також витрати у розмірі 900 грн. на відвідування сином ОСОБА_4 басейну в період з 2017 р. по 2018 р., на підставі абонементу-пропуску №0308 (а.с.44), витрат на перебування у Християнському наметовому таборі «Цегла в Нарнії» (а.с.45) у розмірі 900 грн., витрати на заняття в секції боксу громадської організації «Боксерський клуб «Північний» у розмірі - 2200 грн., на підставі довідки виданої 01.08.2019 р. (а.с.46).

Не підтверджено жодними доказами і витрати позивача на навчання сина з вересня 2017 року у школі інтелектуальних видів спорту Рівненського міського Палацу дітей та молоді, у секції з Ґо, на суму - 1280 грн., та не доведено потребу у сплаті даних коштів наперед, на наступний навчальний рік.

Позивачем не доведено, що вищезазначені витрати зумовлені особливими обставинами , з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину та реальне понесення таких витрат.

Щодо вимоги позивача про відшкодування додаткових витрат на придбання планшету вартістю 3229 грн., смартфону вартістю 4200 грн. з захисною плівкою вартістю 100 грн., суд зазначає, що позивачем не доведено, що дані витрати зумовлені особливими потребами дитини, та їх необхідністю. Зокрема із долучених накладної та товарного чеку не можливо встановити, ким та для кого були придбані дані товари.

Позивач стверджує, що на підставі встановлених дитині діагнозів, син сторін потребує санітарно-курортного лікування, вартість якого на майбутнє становить 16758 грн., які підлягають розподілу між батьками. Однак суду не надано належних доказів на понесення позивачем таких витрат, або ж потреби у їх сплаті наперед, як і не підтверджено що власне позивачем здійснено оплату відпочинку ОСОБА_4 на приватній базі відпочинку «Валенсія» на суму 4800грн.

Відповідно до додаткової угоди №1 договору купівлі-продажу №15 від 10.09.2016 р., вартість навчальних посібників для класів початкової школи становить - 240 грн. на місяць, навчальних посібників для класів основної школи - 260 грн. на місяць.

На підтвердження понесених витрат позивачем долучено видаткову накладну №686 від 29.07.2019 р. на суму 7540 грн. (а.с.26) та довідку-характеристику видану головою батьківського комітету 4 «А» класу, ЗОШ №25, м.Рівне головою піклувальної ради від 15.09.2019 р. за період 2018-2019 рр.

Відповідно до зазначеної довідки ОСОБА_1 оплатила витрати на комплект навчальних посібників «Інтелект України» на суму 2160 грн.

Також відповідно до довідки - характеристики виданої головою батьківського комітету 5 «А» класу ЗОШ №25, м.Рівне головою піклувальної ради від 19.09.2019 р. за період 2019-2020 рр., витрати на купівлю навчальних посібників «Інтелект України» становлять 2340 грн.

Суд приймає до уваги додаткові витрати на утримання сина сторін, пов`язані з розвитком здібностей у дитини, що зумовлені придбанням комплекту навчальних посібників «Інтелект України» на суму 2160 грн. та на суму 2340 грн., оскільки дані витрати пов`язані з розвитком здібностей у дитини, а тому суд вважає за можливе стягнути половину від вказаних додаткових витрат із відповідача. Однак, витрати пов`язані з купівлею зошитів, оплатою на фонд класу, фонд школи, день іменинника, святкування новорічного свята та 8 березня, дня захисника вітчизни, святкування випускного закінчення початкової школи, ремонт класу, ремонт школи та витрати на венетку класу, не можуть вважатися додатковими витратами на дитину викликаними особливими обставинами, в розумінні положень ст. 185 СК України, як і витрати позивача понесені на купівлю фарби та кистей, відповідно до чеку №0001 від 26.04.2019 р.

Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати, пов`язані з розвитком здібностей у дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2250 грн. 00 коп, які складаються із витрат понесених на придбання комплекту навчальних посібників «Інтелект України» (2160 грн. + 2340 грн.) = 4500 грн. 00 коп. (4500 : 2 = 2250).

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відсутні будь які правові підстави для задоволення вимоги позивача про збільшення розміру додаткових витрат на утримання дитини визначених рішенням суду, оскільки Сімейним кодексом України не передбачено право на звернення до суду з даною вимогою.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, у разі доведеності даних обставин.

Щодо вимоги позивача про стягнення на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягомп`яти днівпісля ухваленнярішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: Договір про надання правничої допомоги №33/19 від 02.09.2019 р. укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Оксани Добродій», адвокатом Добродій О.М.; Акт приймання-передачі наданих робіт (послуг) від 18.09.2019 р. на загальну суму 1500 грн. в яку входить: консультація клієнта та складання позовної заяви. Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

При цьому суд зазначає про відсутність обов"язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача - адвокатом Добродій О.М. На переконання суду, дії щодо надання консультацій, складання позовної заяви, які вказані у акті-приймання передачі наданих робіт (послуг) від 18.09.2019, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи (зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17).

Тому враховуючи вищевикладене, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу та визначити її стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 1000 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення та відшкодування додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2250 гривень (дві тисячі двісті п"ятдесят) 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач:- ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 24.02.2020 р.

Суддя І.О.Гордійчук