Справа № 310/2701/20
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бердянську цивільну справу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та встановлення земельного сервітуту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та встановлення земельного сервітуту. Позов мотивує тим, що їй належить на праві власності 3/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , іншим власником якого є ОСОБА_3 , якому належить 2/5 частин вказаного житлового будинку.

Позивач вказав, що в період часу з кінця 2019 року по кінець 2020 року вона вирішила здійснити ремонт зовнішньої стіни будинку літ. «А-1», тому що остання була пошкоджена знесенням прилеглих до неї приміщень та споруд. При цьому вказана стіна знаходиться на території відповідача, яка огороджена парканом та до якої обмежений доступ. ОСОБА_1 листом від 01.10.2019 року просила ОСОБА_3 встановити строковий сервітут на право проходу по земельній ділянці по АДРЕСА_1 , розміром 9 м. х 1,5 м. вздовж стіни будинку літ. «А-1» для виконання робіт з ремонту зовнішньої стіни будинку літ. «А-1», яка знаходиться на його території, строком на 1 рік. Однак відповідач не надав жодних відповідей на вказаний лист, отже, у встановлений листом строк позивач не розпочала ремонт своєї стіни. Позивач вказав, що фактично відповідач створює їй перешкоди в користуванні власністю.

З урахуванням наведеного, позивач просила встановити їй строковий безоплатний земельний сервітут на право проходу для виконання ремонтних робіт зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 , розміром 9 м х 1,5 м вздовж стіни житлового будинку літ. «А-1» строком на 1 рік з дня набрання рішенням суду законної сили, зобов`язавши ОСОБА_3 не здійснювати їй перешкоди в користуванні власністю, а саме: ремонт та обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з`явилися, представником позивача ОСОБА_2 скеровано до суду заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з`явилася, надала судові заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, згідно з яким, позивачем не доведено порушення її прав, не доведено необхідності ремонту стіни та встановлення для неї саме безоплатного земельного сервітуту, не доведено, що нормальне використання та обслуговування її частки домоволодіння неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки, також позивачем не надано чітких умов використання земельної ділянки, не повідомлено, у чому саме полягає ремонт, який вона бажає зробити, не надано конкретного переліку та обсягів будівельних робіт з конкретним строком їх виконання, не обгрунтовано саме такий розмір земельної ділянки для встановлення сервітуту, який позивач вказує у позовній заяві. Крім того, у видзиві зазначено, що ОСОБА_3 ніяка кореспонденція від ОСОБА_1 з приводу встановлення сервітуту не надходила, у зв`язку з чим у неї відсутня підстава для звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов не підлягаючим задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 3/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 1/3902, видане 10.09.1986 року Бердянською державною нотаріальною конторою.

Іншим співвласником вказаного домоволодіння є ОСОБА_3 , якому на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2018 року належить 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спірне домоволодіння, розташоване на земельній ділянці загальною площею 789 кв.м. Згідно ухвали Бердянського міськрайонного суду по справі №2-2469/06 від 04.05.2006 р. визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 , та попереднім до ОСОБА_3 співвласником про порядок користування земельною ділянкою, визначено порядок користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до висновку по землевпорядженню, виконаного ПП «Інвестресурс» 02.05.2006 р., з виділенням у користування ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,0473 га (пофарбованої на схемі червоним кольором), ОСОБА_5 (попередньому до

ОСОБА_3 співвласнику) - земельної ділянки, площею 0,0316 га (пофарбованої на схемі синім кольором).

Позивач вказує на те, що відповідач перешкоджає їй у доступі до стіни житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літ. «А» і, посилаючись на ст. 391 ЦК України, просить зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди в обслуговуванні стіни належного їй на праві власності житлового будинку.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Умовою задоволення негаторного позову є встановлення судом факту протиправності дій відповідача. Натомість під час розгляду справи судом не встановлено в діях відповідача ОСОБА_3 жодних протиправних дій, які перешкоджають позивачу користуватися чи розпоряджатися своїм нерухомим майном.

За таких підстав вимоги позивача про зобов`язання відповідача не здійснювати позивачу перешкоди в користуванні власністю, а саме ремонті та обслуговуванні зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про встановлення сервітуту, суд дійшов об`єктивного висновку, що вони також не підлягають задоволенню за таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК України користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 100 ЗК України, ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Згідно ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Таким чином, закон вимагає від позивача надання доказів того, що між нею та відповідачем у справі не досягнуто домовленості про встановлення сервітуту та його умов; нормальне господарське використання своєї земельної ділянки неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. При цьому обов`язок обґрунтування площі і меж чужої земельної ділянки, встановлення сервітуту на яку вимагає позивач, а також виготовлення

проекту технічної документації із встановлення земельного сервітуту покладається саме на позивача.

Натомість під час розгляду справи позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження неможливості використання свого майна без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, не обґрунтовано необхідність встановлення земельного сервітуту площею 1,5 м. на 9 м., не надано технічної документації з визначення меж земельного сервітуту на місцевості, не заявлено клопотання про проведення відповідної судової експертизи, не наведено обґрунтованих доводів, у зв`язку з чим повинен бути встановлений безоплатний сервітут.

Разом з тим, позивач посилався на неможливість досягнення з відповідачем домовленності про встановлення сервітуту, на підтвердження чого надав договір про встановлення сервітуту та квитанцію про направлення договору відповідачу.

В ході судового розгляду відповідач заперечував факт отримання вказаного договору. В матеріалах справи знаходиться квитанція про направлення на ім`я ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_1 поштової кореспонденції , але суд приймає до уваги, що лист відповідачу не вручений, а вказаний договір передбачає безоплатність сервітуту та не містить істотних умов сервітуту.

Суд враховує доводи відповідача про те, що строк, на який позивачка просить встановити їй сервітут для ремонту однієї стіни, а саме один рік, є невиправдано довгим для ремонтних робіт однієї стіни.

Відповідно до п. 38 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Враховуючи чинне законодавство, для забезпечення гарантованих прав власника земельної ділянки земельний сервітут має здійснюватися найменш обтяжливим способом. Це означає, що незручності у використанні власником своєї земельної ділянки, обтяженої земельним сервітутом, мають бути мінімальними, тобто такими, що суттєво не перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою.

Окрім того, пояснення позивача в ході судового розгляду стосовно того, що вона планує влаштувати фундамент на земельній ділянці, виділеній в користування відповідачу, для обличкування стіни житлового будинку цеглою, на думку суду, призведе до порушення права користування відповідачем земельною ділянкою, виділеною йому за рішенням суду, а отже є обтяжливим для відповідача.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та встановлення земельного сервітуту, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 13 жовтня 2020 року.

Суддя Н. І. Черткова