Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Чуча С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лисенко Ірини Юріївни, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року до Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лисенко І.Ю., із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 07.09.2018 року по 22.05.2019 року у розмірі 16952, 62 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. В позовній заяві позивачка вказує, що за час спільного проживання ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_2 у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17 червня 2014 року за рішенням Василівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами був розірваний. 04 червня 2019 року Василівським районним судом Запорізької області ухвалено рішення відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2 000 грн. на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , який продовжує навчання. Всупереч вимогам діючого законодавства, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на утримання сина, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів. У відповідності до розрахунку заборгованості, виконаного державним виконавцем Василівського PB ДВС ГТУЮ у Запорізькій області за виконавчим листом № 2/311/114/2019, виданого Василівським районним судом Запорізької області 04 червня 2019 року, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.09.2018 року до 22.05.2019 року у сумі 16 952,62 гривень.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Лисенко І.Ю., не з`явилися. Представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 який належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, в жодне із судових за сідань не з`явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно, про причини неявки суд не повідомлено.

Оскільки Відповідач належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.

Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 04 червня 2019 року Василівським районним судом Запорізької області ухвалено рішення відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2 000 грн. на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , який продовжує навчання.

ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною першою статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Головною підставою стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів є наявність рішення суду та виконавчого листа по даній справі, яким платника аліментів зобов`язано здійснювати сплату аліментів в частині доходу (заробітної плати) платника. Також наявність заборгованості зі сплати аліментів з вини боржника.

Суд керується вимогами статей 13,43,81 ЦПК України, згідно яких, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Крім того, п.22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Позивачка, як одержувач аліментів на дитину, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів.

Розмір пені від суми несплачених Відповідачем аліментів становить: за вересень 2018 року: 1533 грн.18 коп. х 1% х 257 = 3940,27 грн.; за жовтень 2018 року: 3533 грн. 18 коп. х 1% х 234 = 8267,64 грн.; за листопад 2018 року: 5533 грн. 18 коп. х 1% х 203 = 11232,35 грн.; за грудень 2018-року: 7533 грн. 18 коп. х 1% х 173 = 13032,40 грн.; за січень 2019 року: 9533 грн. 18 коп. х 1% х 142 = 13537,11 грн.;за лютий 2019 року: 11533 грн. 18 коп. х 1% х 111 = 12801,82 грн.; за березень 2019 року: 13533 грн. 18 коп. х 1% х 83 = 11232,54 грн.; за квітень 2019 року: 15533 грн. 18 коп. х 1% х 52 - 8077,25 грн.; за травень 2019 року: 16952 грн. 62 коп. х 1% х 22 = 3729,58 грн.

Всього розмір пені від суми несплачених ОСОБА_2 аліментів становить - 85850,96 грн.

Відповідно до отриманого розрахунку заборгованості наданий державним виконавцем Василівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 25.11.2019 року за виконавчим листом № 2/311/114/2019, виданим Василівським районним судом Запорізької області 04.06.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.09.2018 року до 22.05.2019 року в сумі 16 952,62 гривень.

Враховуючи, що за вимогами ч.1 ст.196 СК України, стягнення пені, допускається у сумі не більше 100 відсотків заборгованості, тому сума пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , становить 16 952,62 гривень.

Незалежних від відповідача причин щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, судом не встановлено.

Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2019 року між адвокатом Лисенко І.Ю. та громадянкою ОСОБА_1 укладено угоду про надання адвокатських послуг та надання правничої допомоги.

Адвокат Лисенко І.Ю. приймала участь у розгляді справи в якості представника позивачки, надавала правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідача ОСОБА_2 клопотань про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги не надходило.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 07 вересня 2018 року по 22 травня 2019 року (включно) у розмірі 16952,62 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 07 вересня 2018 року по 22 травня 2019 року у розмірі 16952 грн. 62 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн., а всього 24952 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп. (Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача:UА0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Призначення платежу: Судовий збір на користь держави).

Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.А. Носик