Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2712/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

серетар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Олешницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовною заявою до Олешницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ). В різних документах покійний батько позивачки ідентифікований як « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 », що пов`язано із орфографічними помилками в написанні його прізвища.

Серед спадкоємців першої черги залишились: позивачка-дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 , (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), дочка ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 (помер в 1975 році, дітей не мав).

16 квітня 2007 року, спадкодавець залишив заповіт, зареєстрований у реєстрі № 112, посвідчений секретарем виконавчого комітету Олешницької сільської ради, Виноградівського району, Закарпатської області Попович С.М., яким розпорядився всім його майном на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі на жилий будинок загальною площею 67,5 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 , на яку був укладений заповіт, проживала і була зареєстрована у спадковому будинку, а тому вважається, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки №02-10/716 Олешницької сільської ради дворогосподарство в АДРЕСА_1 , відповідно до записів господарської книги №2 особовий рахунок НОМЕР_2 , рахується за ОСОБА_2 .

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку (інваліди, непрацездатні особи тощо) не має. Інші брати та сестри не проживали з батьком на час його смерті та не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до лист-відмови нотаріуса, видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Нечаєв В.В., подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач-представник Олешницької сільської ради, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяви про розгляд справи за його відсутності та про визнання заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій батько ОСОБА_2 (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Серед спадкоємців першої черги залишились: позивачка-дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 , (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), дочка ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 (помер в 1975 році, дітей не мав).

16 квітня 2007 року, спадкодавець залишив заповіт, зареєстрований у реєстрі № 112, посвідчений секретарем виконавчого комітету Олешницької сільської ради, Виноградівського району, Закарпатської області Попович С.М., яким розпорядився всім його майном на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14-15).

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі на жилий будинок загальною площею 67,5 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , на яку був укладений заповіт, проживала і була зареєстрована у спадковому будинку, а тому вважається, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки №02-10/716 Олешницької сільської ради дворогосподарство в АДРЕСА_1 , відповідно до записів господарської книги №2 особовий рахунок НОМЕР_2 , рахується за ОСОБА_2 (а.с.16).

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку (інваліди, непрацездатні особи тощо) не має. Інші брати та сестри не проживали з батьком на час його смерті та не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Так, відповідно до ст. 1266 ЦК України позивачка ОСОБА_1 залишилась єдиним спадкоємцем на дане спадкове майно.

У зв`язку з тим, що за життя батько позивача не звертався ні до сільської ради, ні в бюро технічної інвентаризації з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, у позивача виникла необхідність визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку.

Належність спадкового будинку батьку стверджується записами в погосподарській книзі та довідкою сільської ради.

Відповідно до лист-відмови нотаріуса за №209/01/16 від 14.08.2020 року, видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві (а.с.23).

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таке ж положення продубльоване у новому Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме у статті 19.

Відповідно до правил, встановлених ст. 1268 ЦК України, визнається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Правовстановлюючих документів на будинок не оформлено.

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходяться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

З роз`яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти.

В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: « Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач як спадкоємець за заповітом має законне право на визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ІПН НОМЕР_3 , право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житлова площа 37,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта