Ухвала

Іменем України

31 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 404/9166/19

провадження № 61-11897ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 17 червня 2020 року за заявою заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Міської ради міста Кропивницького про забезпечення позову у справі за позовом заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Міської ради міста Кропивницького до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Голиківська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Писаковська Ольга Іванівна, про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договору дарування, визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року заступник прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Міської ради міста Кропивницького звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договору дарування, визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння, одночасно подана заява про забезпечення позову, у якій просить заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії до відчуження нерухомого майна, яке є предметом спору, а саме квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Прокурор посилається на те, що позов пред`явлений у зв`язку з набуттям у протиправний спосіб відповідачем ОСОБА_3 у власність квартири на підставі підробленого заповіту № 22 від 18 квітня 1991 року спадкодавця ОСОБА_4 та виданого в подальшому свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом від 09 листопада 2015 року. У власника відсутні спадкоємці, як за законом так і за заповітом, а відтак наявні підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі відумерлої спадщини у власність територіальної громади м. Кропивницького в особі Міської ради, яка вправі витребувати спірну нерухомість з володіння ОСОБА_1 . Остання в свою чергу набула квартиру за безоплатним договором дарування від 21 листопада 2017 року.

З приводу законності набуття ОСОБА_3 спірної нерухомості, були неодноразові судові вирішення про визнання недійсним заповіту від 18 квітня 1991 року № 22. Під час розгляду справи до участі в якості співвідповідача залучена ОСОБА_1 та збільшені вимоги, заявлено про визнання недійсним договору дарування квартири від 21 листопада 2017 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 . На час звернення з позовом до суду у справі № 404/7279/17 квартира АДРЕСА_1 перебувала у власності відповідача ОСОБА_3 , але як вказує позивач у даній справі, після надходження позову, остання, усвідомлюючи факт можливого в подальшому витребування квартири, 21 листопада 2017 року відчужила її ОСОБА_1 . Тобто, достеменно відомо про факт набуття спірної квартири попереднім власником на підставі підробленого заповіту, оскільки вона була одним з відповідачів у попередній справі. Зазначене дає підстави вважати про реальну можливість власником здійснити подальше відчуження нерухомості, у зв`язку з порушенням цивільного спору заступником прокурора Кіровоградської області, яким в тому числі заявлено про визнання недійсним договору дарування, витребування майна. Тобто реально існує загроза утруднення/виконання судового рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2020 року, якою залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 17 червня 2020 року, заяву заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Міської ради міста Кропивницького задоволено. Встановлена заборона відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції та апеляційного суду мотивовані тим, що між сторонами виник спір стосовно квартири щодо якої і заявлено забезпечення позову у вигляді заборони відчуження, в разі зміни власника і задоволення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання судового рішення, тому врахувавши дані про особу відповідачів, відповідність забезпечення позову обсягу заявлених вимог, наданих доказів, суди задовольнили заяву про забезпечення позову.

ОСОБА_1 06 серпня 2020 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 ,на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2020 рокута постанову Кропивницького апеляційного суду від 17 червня 2020 року, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у забезпечені позову. При цьому посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що судами не вказано підстав та висновків, чому суди прийняли рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, суди не дослідили необхідність забезпечення позову, не встановили підстав, які унеможливлять виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову та не врахували практику Верхового Суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження. Посилається на те, що оскаржену постанову апеляційного суду вона отримала 13 липня 2020 року. На підтвердження вказаних обставин особою, яка подала касаційну скаргу, надано: копію конверта, який адресований апеляційним судом ОСОБА_1 зі штрихкодовим ідентифікатором № 641, копію роздруківки із сайту ПАТ «Укрпошта» із трек-номером № 641про вручення поштового відправлення 13 липня 2020 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що управління комунальної власності Міської ради м. Кропивницького 15 листопада 2017 року зверталось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та договору дарування у справі № 404/7279/17. У позові управлінню комунальної власності Міської ради м. Кропивницького відмовлено, оскільки за вимогами вказаної позовної заяви відсутні відомості, які свідчать про порушення прав та законних інтересів саме даного позивача.

На час звернення управління до суду з позовом, квартира АДРЕСА_1 перебувала у власності ОСОБА_3 . Разом з цим, після надходження до суду 15 листопада 2017 року позову у справі № 404/7279/17, ОСОБА_3 усвідомлюючи факт можливого вирішення судом позову у цій справі не на її користь, з метою уникнення можливості в подальшому витребування вказаної квартири у неї, відчужила вищевказану квартиру за договором дарування від 21 листопада 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1042, ОСОБА_1 , що свідчить про те, що ОСОБА_3 , вчинила дії, що унеможливили поновлення порушених прав та інтересів позивача у справі № 404/7279/17 на вищевказану квартиру. На сьогоднішній день, квартира АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 21 листопада 2017.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у позові заступника прокурора області вказано, що підстави набуття ОСОБА_3 у власність квартири, законність заповіту, неодноразово оспорювались в судах. В межах кримінального провадження (справа 17 жовтня 2015 року за № 0009932), здійснений висновок експерта-почеркознавця, що підпис на заповіті власником ОСОБА_4 не виконувався, здійснений іншою особою, відтиск круглої печатки Голиківської сільської ради народних депутатів на заповіті не відповідає кліше круглої печатки «Голіковської сільської ради», зразки якої надані для порівняння. А відтак сторона позивача оспорює набуте право власності на квартиру. У спадкодавця спадкоємців ні за заповітом, ні за законом не було, тому і постало питання про визнання відумерлою спадщину, попередньо визнавши незаконність набуття у власність квартири ОСОБА_3 та договір відчуження, укладений зі ОСОБА_1 і як наслідок витребування майна на користь територіальної громади м. Кропивницького.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції, зробили обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2020 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 17 червня 2020 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 17 червня 2020 року за заявою заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Міської ради міста Кропивницького про забезпечення позову у справі за позовом заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Міської ради міста Кропивницького до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Голиківська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області, приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Писаковська Ольга Іванівна, про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договору дарування, визнання спадщини відумерлою, витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат