Єдиний унікальний номер: 223/374/20
Провадження номер: 2/223/222/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Гнитько А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення заборгованості по заробітній платі та сумах, які належать до сплати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення заборгованості по заробітній платі та сумах, які належать до сплати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він був звільнений з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» наказом №137-к від 17 лютого 2020 року відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України, внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню роботи. Згідно з довідкою відповідача №2134 від 15 травня 2020 року на час звільнення належна до сплати позивачу сума, яка не була виплачена на час звернення до суду, склала 53785,92 гривень.

Згідно довідки №2134 від 15 травня 2020 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на день звільнення становить 760,39 гривень. Загальна кількість робочих днів, з дня звільнення 17 лютого 2020 року і до дня звернення до суду 22 травня 2020 року становить 46 робочих днів, а тому сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню на день звернення до суду, становить 34977,94 гривень. Тому, позивач просить суд стягнути з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на його користь: заборгованість по заробітній платі у сумі 53785,92 гривень, без утримання податків та обов`язкових зборів; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, з дня звільнення 17 лютого 2020 року по день ухвалення рішення суду, без утримання податків та обов`язкових зборів; витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1500,00 гривень, без утримання податків та обов`язків зборів.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 16 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 21 вересня 2020 року (а.с. 16).

Від представника позивача ОСОБА_2 на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірителя ОСОБА_1 (а.с. 48).

Від відповідача на адресу суду 13 серпня 2020 року надійшов відзив на позов, в межах строків, визначених ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 16 липня 2020 року, тому суд вважає необхідним та доцільним прийняти відзив ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» до розгляду в межах даної цивільної справи.

Згідно відзиву на позов відповідач зазначає, що ОСОБА_1 дійсно працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» з 14 березня 2005 року та був звільнений 17 лютого 2020 року наказом підприємства №137-к від 17 лютого 2020 року у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. За лютий 2020 року нарахована заробітна плата в розмірі 96113,95 гривень, належна сума до сплати складає 65752,03 гривень. Позивачеві було виплачено: 11966,11 гривень за платіжним дорученням №51 від 29 квітня 2020 року; 20292,12 гривень за платіжними дорученнями №121, №133 від 22 травня 2020 року; 33493,80 гривень за платіжним дорученням №8 від 26 травня 2020 року. Станом на 06 серпня 2020 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем відсутня. Тому, ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» просить суд відмовити у задоволенні вимог позову в повному обсязі (а.с. 19).

Окрім того, від відповідача 13 серпня 2020 року на адресу суду надійшло письмове клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, згідно з яким зазначає, що позивачем не надано до суду доказів для визначення, які саме послуги були надані ОСОБА_1 , яка сума була витрачена ним для надання правничої допомоги, а також доказу оплати наданих послуг та акту наданих послуг, тому ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с/ 36).

Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило.

Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до довідок Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» №2134 від 15 травня 2020 року та від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 дійсно працював на підприємстві ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» з 14 березня 2005 року та був звільнений з 17 лютого 2020 року згідно наказу №137-к від 17 лютого 2020 року у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я.

За лютий 2020 року нарахована заробітна плата становила 96113,95 гривень, належна сума до сплати складає 65752,03 гривень.

Заборгованість по заробітній платі за лютий 2020 року станом на 14 травня 2020 року складав 53785,92 гривень.

Здійснені позивачеві виплати:

- 11966,11 гривень згідно платіжного доручення №51 від 29 квітня 2020 року (а.с. 26, 27-28, 44);

- 20292,12 гривень згідно платіжних доручень №121, №133 від 22 травня 2020 року (а.с. 29, 30, 31-32, 42, 43);

- 33493,80 гривень згідно платіжного доручення №8 від 26 травня 2020 року (а.с. 33, 34-35, 45).

Станом на 06 серпня 2020 року заборгованість по заробітній платі відсутня.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 760,39 гривень.

Середньомісячна заробітна плата позивача 15968,19 гривень (а.с. 6, 24).

Відповідно до довідки Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» від 06 серпня 2020 року за підсумками роботи за перше півріччя 2020 року збитки підприємства склали 70537 тис. грн. Кредиторська заборгованість по ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» станом на 06 серпня 2020 року складає 1426217 тис. грн. (а.с. 23).

Так, в судовому засіданні встановлено, не оспорюється сторонами та у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що ОСОБА_1 дійсно працював на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та був звільнений з підприємства 17 лютого 2020 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення з останнім не було проведено повного розрахунку всіх належних йому сум. Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 760,39 гривень, оскільки кожна зі сторін посилається на зазначені обставини як в досліджених письмових доказах, так і в наданому суду позові.

Згідно статті 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається з наданої до суду довідки №2134 від 15 травня 2020 року, виданої Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая», станом на день звернення позивача до суду з даним позовом заборгованість по заробітній платі та сумах, які належали до сплати останньому при звільненні становила 53785,92 гривень, однак як вбачається з довідки відповідача №2134 від 06 серпня 2020 року, платіжних доручень № 121, №133 від 22 травня 2020 року та №8 від 26 травня 2020 року, а також реєстрів на нарахування заробітної плати, за час розгляду даної цивільної справи Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» 27 травня 2020 року було здійснено остаточний повний розрахунок з ОСОБА_1 за усіма належними до сплати останньому при звільненні грошовими коштами, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, без утримання податків та обов`язкових зборів.

Згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 рудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При визначенні середньої заробітної плати слід керуватися вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями) (далі - Порядок). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

З п. 2 вказаного Порядку вбачається, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 на день звільнення становить 760,39 гривень, що підтверджується довідками Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» №2134 від 15 травня 2020 року та від 06 серпня 2020 року, не оспорюється сторонами та не підлягає доказуванню.

Згідно з п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Таким чином, під час проведення розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки розрахунку при звільненні з використанням даних про середній заробіток позивача.

Так, розмір компенсації середнього заробітку за період, коли з вини відповідача з позивачем не було здійснено розрахунок при звільненні, а саме, за період з 18 лютого 2020 року по день здійснення повного розрахунку з позивачем, а саме по 27 травня 2020 року, включно, становить 51706,52 гривень (68 робочих днів х 760,39 гривні = 51706,52 гривень), а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім того, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду, оскільки Державним підприємством «Шахта ім. М.С. Сургая» було здійснено повний розрахунок з ОСОБА_1 за усіма належними до сплати останньому при звільненні грошовими коштами 27 травня 2020 року, а тому стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має здійснюватися саме до зазначеної дати.

Більш того, враховуючи, що при здійсненні розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 та як наслідок при розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні останнього враховувались грошові виплати заробітної плати позивача до утримання з них податків та обов`язкових зборів, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позову в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні без утримання податків та обов`язкових зборів.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу та розподілу між сторонами судових витрат зі сплати судового збору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, позивачем до позовної заяви додано лише Договір про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07 травня 2020 року та опис робіт за Договором про надання правових послуг від 07 травня 2020 року, які містять виключно орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 гривень, однак з наданих до суду доказів не можливо встановити чи була зазначена сума сплачена ОСОБА_1 адвокатові за надання правових послуг, оскільки позивачем не надано суду будь-якої квитанції, касового ордеру, тощо.

Тому, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача 1500,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданої до суду квитанції № 0.0..1 від 22 травня 2020 року ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання до суду даного позову у сумі 840,80 гривень.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення вимог позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зважаючи, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, грошові кошти, які належали до сплати позивачу при звільненні, не були виплачені, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в повному обсязі, а саме, у розмірі 840,80 гривень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України негайне виконання рішення є можливим виключно щодо вимог про виплату працівникові заробітної плати, а суд прийшов до висновку про недоцільність задоволення вимог позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, зважаючи, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати, тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позову щодо негайного виконання рішення в частині стягнення з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» середньомісячної заробітної плати в сумі 15968,19 гривень.

Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, п. п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 82, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення заборгованості по заробітній платі та сумах, які належать до сплати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з роботи по день здійснення повного розрахунку 27 травня 2020 року, включно, у розмірі 51706 (п`ятдесят однієї тисячі сімсот шість) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки.

Стягнути з Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , втрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

В задоволенні іншої частини вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.