Справа № 725/2315/20
УХВАЛА

07.10.2020 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Піхало Н. В., розглянувши заяву представника позивачапро забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, яка призначена до підготовчого засідання.

06.10.2020 року від представника позивача через канцелярію суду надійшла заяву про забезпечення позову в які просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження, вчинення реєстраційних дій з реєстрації переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.06.2002 року.

В обґрунтування заяви вказував, що відповідачі на даний час проживають за кордоном, можливість відчуження належного їм майна, на яке може бути звернено стягнення у порядку примусового виконання рішення суду, є цілком реальною, оскільки в них наявний правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності), можуть особисто або через представників у будь-який час вчинити реєстраційну дію внесення відомостей про право власності на об`єкт нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та у подальшому відчужити майно з метою ухилення від виконання рішення суду, що у подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, частково дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Так, згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, статтею 150 ЦПК України визначено перелік способів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3); захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (пункт 4); ціну позову, про забезпечення якого просить заявник (пункт 5); інші відомості, потрібні для забезпечення позову (пункт 7).

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Обґрунтовуючи свої вимоги про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , представник позивача вказує про наявність між ним та власниками нерухомого майна спору про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Разом з тим, заявник не надає відповідні докази та не обґрунтовує необхідність вжиття заходу забезпечення позову саме у виді накладення заборони на відчуження квартири, яка належить на праві власності відповідачам, а також не надано доказів на підтвердження того, що неприйняття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду, зокрема доказів про те, що нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 може бути продано, або іншим шляхом передано третім особам і відсутність цього майна на час виконання рішення суду, може призвести до неможливості його виконання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, представником позивача не надано доказів щодо відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати, позовним вимогам, зокрема в частині відповідності обраного заходу принципу співмірності із заявленими вимогами, а також у заяві не обґрунтовано необхідності застосування такого виду забезпечення позову, а саме: якими доказами підтверджується можливість вчинення відвідачем відповідних дій щодо відчуження майна на даний час та не доведено співмірність забезпечення позову із позовними вимогами, а саме не наведено доказів щодо визначення вартості квартири, на яку просить накласти заборону на відчуження й відповідно не зазначено вартість майна на яке необхідно накласти заборону, що позбавляє суд можливості визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами з вартістю майна.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову суд виходить з того, що заявником не надано доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом накладення заборони на відчуження квартири відповідачів, а також не надано жодного доказу щодо намірів продажу, дарування або відчуження у інший спосіб належної відповідачам на праві власності квартири, а зазначені представником позивача доводи у заяві про забезпечення позову є лише припущенням про неможливість в подальшому виконати рішення суду.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що представник позивача не надав доказів на підтвердження того, що є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження відсутні.

Відтак, вважаючи недоведеними доводи представника позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення у обраний позивачем спосіб, у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149,150,153, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачапро забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження, вчинення реєстраційних дій з реєстрації переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.06.2002 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.