КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/7884/2018 Головуючий у 1 інстанції - Кошель Л.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1358/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ТОВ Агрофірма «Матюші»

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2019 р.

та на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від

2 грудня 2019 р.

в справі за позовом ТОВ Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 ,

Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного

реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна

служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни

про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну

реєстрацію речового права на нерухоме майно

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2019 р. відмовлено в задоволенні позову ТОВ Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , ТзДВ «Шамраївський цукровий завод». Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речбвого права на нерухоме майно.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2019 р. задоволено заяву ОСОБА_1 та ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі : стягнуто з ТОВ Агрофірма «Матюші» на користь ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000 грн.;

стягнуто з ТОВ Агрофірма «Матюші» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

В апеляційних скаргах представник ТОВ Агрофірма «Матюші» просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі;

скасувати додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2019 року і постановити нове, яким заяву, подану представником в інтересах ОСОБА_1 про стягнення 10 тис грн. - залишити без розгляду, а в частині заяви, поданої в інтересах ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» - щодо стягнення 60 тис.грн. - відмовити.

В апеляційних скаргах посилалися на незаконність даних рішень, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2019 р. задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2019 р. підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 2,1401 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), кадастровий номер :01:008:0026, розташованої у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

11 липня 2014 року між ТОВ Агрофірма «Матюші» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 передала, а Агрофірма прийняла у строкове платне користування для сільськогосподарського використання належну ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Договір оренди укладений строком на 10 років, і у встановленому законом порядку зареєстрований реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі рішення державного реєстратора від 26 січня 2015 року за №18859389.

Згідно п.37 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Наказом МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року задоволена колективна скарга громадян, в тому числі відповідачки ОСОБА_1 , та серед іншого скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» на належну ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0026, яке було зареєстроване на підставі договору оренди від 11 липня 2014 року.

Підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ Агрофірма «Матюші» стало звернення власників земельних ділянок до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України із скаргою, яка обґрунтована тим, що договори оренди із ТОВ «Матюші» були зареєстровані за відсутності необхідних на те документів, зокрема, без підписаних власниками земельних ділянок договорів, заяв на вчинення реєстраційних дій, відповідних проплат за вчинення реєстраційних дій та інше.

2 березня 2015 року між відповідачами ОСОБА_1 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 передала ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» у строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1401 га, розташовану у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер :01:008:0026. Договір оренди укладений строком на сім років, був 15 березня 2018 року зареєстрований державним реєстратором КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав».

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Аналогічні положення містить ст.6 ЗУ «Про оренду землі», згідно якої орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України та договором оренди землі.

Згідно ст.124 ЗК України, ст.13 ЗУ «Про оренду землі» передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч.5 ст.6 ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст.17 ЗУ «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.З цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч.4 ст.3 цього Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що укладений 11 липня 2014 р. між ТОВ Агрофірма «Матюші» і ОСОБА_1 договір оренди землі було у встановленому законом порядку зареєстровано, однак наказом МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року, рішення державного реєстратора від 26 січня 2015 року про реєстрацію права оренди за позивачем скасовано.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що наведене свідчить, про те, що скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди, держава офіційно не визнає і не підтверджує факту набуття позивачем права оренди на спірну земельну ділянку, належну відповідачці ОСОБА_1 , оскільки, відповідні відомості виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тому, реєстрація права оренди на спірну земельну ділянку за відповідачем ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» на підставі договору оренди після скасування реєстрації права оренди позивача, не порушує його (позивача) прав, оскільки такі права відсутні, т.я. було зазначено вище, право оренди виникає виключно з моменту державної реєстрації цих прав.

Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що на момент здійснення державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку розміром 2,1401 га за ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» державна реєстрація права оренди цієї ж ділянки за позивачем ТОВ Агрофірма «Матюші» була скасована, що у свою чергу свідчить про відсутність у позивача права оренди на цю ділянку, і як наслідок, відсутність порушення його прав оспорюваним договором оренди як на момент реєстрації зазначених договорів, так і на момент пред`явлення позову.

Викладене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що станом на 15.03.2018 року - день державної реєстрації права оренди за відповідачем на підставі оспорюваного договору оренди землі, що був укладений між ОСОБА_1 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», не існувало державної реєстрації договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ Агрофірма «Матюші», оскільки, вона була скасована раніше в цей же день (т.1, а.с.19-21).

За таких обставин суд правильно вважав, що з викладених вище підстав не підлягають до задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди від 15 березня 2018 року.

Суд також дійшов вірного висновку про те, що доводи сторони позивача ТОВ Агрофірма «Матюші» про відсутність у Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації МЮ України повноважень по розгляду колективної скарги на дії державного реєстратора за 2014-2015 роки, тобто до 01 січня 2016 року, та порушення Міністерством юстиції України норм чинного законодавства є необгрунтованими.

Так, на час розгляду даної справи наказ МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» на належну ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0026, є чиним, не змінено, не скасовано, не визнано недійсним.

До того ж, договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України, ч.5 ст.6, ст.17 ЗУ «Про оренду землі», ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстрації цих прав, а саме право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про оренду землі», земельна ділянка за договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві теж з моменту державної реєстрації права оренди.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (п.п.37-38 постанови), де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Висновки суду також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 1.04.2020 р. у справі №357/8110/18 (провадження №61-15401св19), а також Великої палати Верховного Суду, викладених у п.п.47,48 постанови від 19.02.2020 р. у справі №387/515/18 (провадження №14-430цс19).

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для з задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам. Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду не вбачається. Тому рішення належить залишити без змін.

Що стосується додаткового рішення від 2.12.2019 р., то з висновками суду щодо задоволення заяви представника ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» про стягнення судових витрат з позивача на користь відповідачів за надання професійної правничої допомоги погодитися не можна з таких підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляцію на додаткове рішення, представник позивача, зокрема, зазначав, що стягнута судом сума 10 тис.грн. за надання професійної правничої допомоги з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 не підтверджена належними доказами, є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Такі доводи апеляції є слушними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, до заяви представника відповідачів крім договору та додаткової угоди з актом із зазначенням загальної суми 10 тис. - вартості наданих послуг (а.с.194-196, т.2), не додано документів на підтвердження вказаної суми, її розрахунку, не вказано які конкретно юридичні послуги були надані ОСОБА_1 представником саме по даній справі, скільки годин витрачено на надання правової допомоги, не надано доказів сплати цих коштів відповідачкою.

Тому, судова колегія вважає, що вимоги представника відповідачки в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а додаткове рішення в цій частині належить скасувати.

Що стосується суми 60 тис.грн., стягнутої додатковим рішенням з позивача на користь відповідача ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», з висновками суду першої інстанції в цій частині також погодитися не можна з огляду на наступне.

Так, згідно ч.4, 5 ст.137 ЦПК України на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Вимоги щодо обґрунтування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги визначені у ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України.

Так, обґрунтовуючи апеляцію в цій частині, сторона позивача зазначала, зокрема, що ця сума є необґрунтованою, значно завищеною, не співмірною із наданими адвокатом послугами.

Такі доводи апелянта є слушними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що адвокатом витрачено на правову допомогу у справі 20 годин, яка виражалася, зокрема, у ознайомленні з матеріалами справи - 2 год., аналіз матеріалів справи - 4 год., підготовка та узгодження правової позиції - 5 год., підготовка відзиву - на позов - 4 год., збір та подання доказів до суду, підготовка і подача заяв і клопотань до суду, зустрічі та перемовини з іншою стороною - 5 год.

Згідно додаткової угоди №18 до договорів про надання правничої допомоги від 10.01.2019 р., визначено, що за надання правової допомоги, передбаченої в п.11. договорів, клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню винагороду в розмірі, яка розраховується виходячи із 3 000 грн. за одну годину роботи.

Судова колегія вважає, що такий розмір винагороди є значно завищеним, оскільки дана справа є типовою, що у таких (аналогічних до цієї) справах вже існувала судова практика на час постановлення рішення суду першої інстанції, зокрема з питань, які були предметом дослідження суду першої інстанції, були висловлені правові позиції Верховним Судом, на які також посилався суд у своєму рішенні.

Тому, судова колегія вважає, що стягнуту судом суму витрат за надання правничої допомоги з позивача на користь відповідача ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», слід зменшити з 60 тис.грн. до 10 тис.грн., виходячи із розрахунку 500 грн. за 1 годину роботи адвоката (500*20=10 000), змінивши, відповідно додаткове рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ТОВ Агрофірма «Матюші» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2019 р. - залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2019 р. - залишити без змін.

Апеляційну скаргупредставника ТОВ Агрофірма «Матюші»на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2019 р. - задовольнити частково.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2019 р. в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ТОВ Агрофірма «Матюші» на користь ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» - змінити, зменшити стягнуту судом суму судових витрат з 60 тис. грн. до 10 (десять) тис. грн.; в частині стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги з ТОВ Агрофірма «Матюші» на користь ОСОБА_1 - скасувати, і в цій частині вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 4.09.2020 р.

Головуючий :

Судді :