Провадження № 22ц-824/8830/20 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року про заміну стягувача у справі за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року представник ТОВ ФК «Інвест Кредо» звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року позов АТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 задоволено, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №101.8-01/130 від 22 липня 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, виселено та знято з реєстрації всіх осіб, що проживають в іпотечному житлі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму понесених витрат на користь суб`єкта оцінки об`єкта, предмету іпотеки в розмірі 600 грн. 00 коп. і суму судового збору у розмірі 9 162 грн. 99 коп.

Вказує, що 08 серпня 2019 року між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ ФК «Інвест Кредо» було укладено договір № 10-РБ про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив товариству права вимоги за кредитним договором № 101.8-01/130 від 22 липня 2011 року, іпотечним договором № 101.8-01/130 від 22 липня 2011 року, які укладені між банком та ОСОБА_1 , а також договором поруки № 101.8-01/130 від 22 липня 2011 року.

Враховуючи викладене, просив суд замінити стягувача з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ ФК «Інвест Кредо» у виконавчих провадженнях з приводу виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року у справі за №369/12980/15-ц.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року заяву задоволено, замінено стягувача АТ «ВТБ Банк» на ТОВ ФК «Інвест Кредо» у виконавчих провадженнях щодо виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року у справі за №369/12980/15-ц

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що заявником не було надано належним чином оформлених доказів набуття прав кредитора за основними договорами, укладених між банком та ним, крім того кредитором не було належним чином повідомлено його про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами. Також посилається на те, що будь-які відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень на виконання вказаного судового рішення відсутні, через що вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Також вбачається, що 24 вересня 2020 року о 12 год. 05 хв. на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника апелянта ОСОБА_1 , адвоката Донця В.В., про відкладення судового засідання, яке було отримано колегією суддів лише о 12 год. 30 хв. після розгляду апеляційним судом справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ ФК «Інвест Кредо» було укладено договір про відступлення прав за кредитним та іпотечним договорами, укладених між банком та ОСОБА_1 , то суд дійшов висновку, що ТОВ ФК «Інвест Кредо» є новим кредитором у зобов`язані і заява про заміну стягувача у виконавчому провадженні підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року позов АТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 задоволено, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №101.8-01/130 від 22 липня 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, виселено та знято з реєстрації всіх осіб, що проживають в іпотечному житлі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму понесених витрат на користь суб`єкта оцінки об`єкта, предмету іпотеки в розмірі 600 грн. 00 коп. і суму судового збору у розмірі 9 162 грн. 99 коп.

08 серпня 2019 року між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Кредо» було укладено договір № 10-РБ про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив товариству права вимоги за договорами, зокрема кредитним договором № 101.8-01 /130 від 22 липня 2011 року та іпотечним договором № 101.8-02/106 від 22 липня 2011 року, які укладені між банком та ОСОБА_1 (а.с.229-231).

08 серпня 2019 року між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Кредо» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 101.8-01/ 22 липня 2011 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 (а.с.233).

Відповідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

З огляду на викладене, встановивши, що у зв`язку з укладенням між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Кредо» договору відступлення прав вимоги відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, при цьому перехід права вимоги до товариства відбувся із дотриманням вимог законодавства і договір про відступлення прав недійсним не визнавався та не скасований, та з урахуванням того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, то місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Доводи апелянта про відсутність доказів його повідомлення про заміну кредитора, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, відповідно до ст. 516 ЦК України, законодавець не пов`язує заміну кредитора в зобов`язанні зі згодою боржника, а повідомлення останнього про заміну кредитора у зобов`язанні має на меті виключно захист інтересів нового кредитора, який бере на себе ризики щодо несприятливих для себе наслідків у зв`язку із таким не повідомленням боржника про заміну кредитора у зобов`язанні, в тому числі і у випадку виконання зобов`язання боржником первісному кредитору.

Посилання апелянта на те, що відсутність відкритого виконавчого провадження унеможливлює заміну стягувача у виконавчому провадженні, колегія суддів відхиляє, оскільки заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, і саме з моменту заміни стягувача судом новий стягувач вправі безпосередньо реалізувати свої права у виконавчому провадженні згідно із Законом України «Про виконавче провадження», тому такі доводи не спростовують обґрунтованих висновків суду у цій частині.

Крім того, посилання апелянта на те, що вказаний розрахунок заборгованості не відповідає тому, що було зазначено у рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2016 року у справі № 369/12980/15-ц, а також на те, що між сторонами наявний спір про визнання торгів та договорів відступлення недійсними, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не впливають на можливість заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: