ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 вересня 2020 року

м. Харків

Справа № 622/990/19

Провадження № 22-ц/818/1450/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

Учасники справи:

Позивач АТ КБ «Приватбанк»,

Відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу

за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2019 року, ухвалене суддею Шабас О.С., в залі суду в м. Золочів,

В С Т А Н О В И В :

21.08.2019 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із вказаними позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що 01.04.2008 року відповідач отримав кредит у позивача у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті у мережі інтернет. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду.

У зв`язку із чим просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 105798,81 грн. за кредитним договором без номеру від 01.04.2008 року, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, р/р - НОМЕР_2 , МФО - 305299, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість по кредитному договору без номеру від 01.04.2008 року у розмірі 100284,58 грн. (сто тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні 58 копійок та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити в повному обсязі; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не було доведено та не надано відповідних доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 01.04.2008 року кредиту у розмірі 16 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо письмової домовленості сторін про надання відповідачу на підставі Анкети-заяви від 01.04.2008 року кредитних коштів у розмірі та на умовах, встановлених Умовами і правилами надання банківських послуг, а також обов`язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» Банк не надав суду доказів щодо повідомлення споживача в письмовій формі про тип відсоткової ставки, суму на яку кредиту може бути одержаний, орієнтовну сукупну вартість кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування та інше. Посилається на те, що надані позивачем копії документів належним чином не завірені, тому не можуть вважатися доказами по справі.

Представник АТ КБ «Приватбанк» надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та просить відмовити у її задоволенні, також зазначає, що позовні вимоги Банку в сумі 47 533,95 грн. є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Відзив мотивований тим, що відповідач був ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі із істотними умовами договору, оскільки поставив свій особистий підпис в анкеті-заяві від 01.04.2008 році та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна 55 днів пільгового періоду». Також вказує, що з розрахунку заборгованості, а також з виписки по рахунку відповідача, вбачається, що останній активно користувався кредитними картками, остання з яких за № НОМЕР_3 має строк дії до 05/20. Також вказує, що відповідач неодноразово повністю сплачував заборгованість, а потім знову користувався кредитними коштами, що свідчить про його обізнаність з умовами кредитування та згоду з ними. З заявами про припинення чи розірвання договору відповідач до банк не звертався.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 100284,58 грн., з яких 40257,92 грн. заборгованість за тілом кредиту; 28559,57 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 30767,09 грн. нарахована пеня на прострочене зобов`язання; 700 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. є обґрунтованими.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з метою отримання кредитної картки ОСОБА_1 01 квітня 2008 року заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк», з отриманням платіжної картки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів (а.с. 16).

У заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

АТ КБ «ПриватБанк» надано до суду довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій міститься підпис відповідача (а.с.17).

Відповідач умови кредитного договору виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 15.07.2019 року допустив заборгованість перед позивачем, яка у позові обрахована у сумі 105798,81 грн., яка складається з:40257,92 грн. заборгованість за тілом кредиту;28559,57 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;30767,09 грн. нарахована пеня на прострочене зобов`язання; 700 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; та штрафів в сумі 5514,23 грн., з яких 500,00 грн. - фіксована частина та 5014,23 грн. - процентна складова штрафу.

Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витягу з ЄДРПОУ від 01.03.2018, Банківській ліцензії № 22 від 05.10.2011, Статуті Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 21.05.2018 № 519 (а. с. 35-39).

Представником Банку надані письмові пояснення в яких здійснено перерахунок відсотків за користування кредитом, який просить врахувати при постановленні рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 виявив бажання на отримання кредитної картки Універсальна 55 днів, заповнивши анкету заяву від 01 квітня 2008 року. Анкета заява не містить істотних умов договору, щодо пені, штрафів.

Однак ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування використання платіжною карткою «Універсальна» 55 днів пільгового періоду з якої вбачається, що за користування кредитом сплачуються відсотки у сумі 1,9% в місяць тобто 22,8% на рік.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, а також з виписки по картковому рахунку відповідача, останній активно користувався кредитними картками, остання з яких за № НОМЕР_3 має строк дії до 05/20.

Крім того, з вказаних документів вбачається, що відповідач неодноразово повністю сплачував заборгованість, а потім знову користувався кредитними коштами,

Отже висновок суду про обґрунтованість вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредитом є правильними. Однак колегія суддів не погоджується із сумою визначеною судом першої інстанції, яка підлягає стягненню з відповідача.

Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк передбачений договором.

З розрахунку заборгованості вбачається, що суму нарахованих відсотків було включено до тіла кредиту ( колонка розрахунку заборгованості «Погашені відсотки за рахунок тіла кредиту»). Сума відсотків, віднесених на тіло кредиту склала 60289,4 грн.

Однак судова колегія не погоджується із відсотковою ставкою, згідно якої банк проводив нарахування відсотків, оскільки вона не відповідає відсотковій ставці, зазначеній у довідці.

Станом на 13.08.2016 року відповідач не мав заборгованості за кредитом, а з 22.08.2016 року він знову скористався кредитними коштами.

Таким чином, періодом, за який проводиться стягнення заборгованості слід вважати часовий проміжок з 22.08.2016р. по 19.07.2019р.

З розрахунку заборгованості та виписки вбачається, що за вказаний період відсотки нараховувались відповідачу за ставкою 3.5% річних, при погодженій відсоткові ставні 1,9% річних.

Судова колегія вважає встановленим, що відповідач не був повідомлений про зміну процентної ставки, не давав згоду на її зміну банком.

В письмових поясненнях Банком було здійснено перерахунок відсотків за період з 22.08.2016р. по 19.07.2019р. Отже, сума нарахованих, відсотків за ставкою 22,8% річних складає 36049.06 грн., які є складовою суми заборгованості, що включена до простроченого тіла кредиту.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 44577,15 грн, з яких 31282,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту, яка включає заборгованість за процентами; 13294,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження№ 14-131цс19).

Суд апеляційної скарги бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, оскільки спірні правовідносини та правовідносини, які були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, хоча і стосуються іншого відповідача, проте за характером є тотожними.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення пені колегія суддів не погоджується та зазначає наступне.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Отже, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У анкеті-заяві позичальника від 01 квітня 2008 року та у довідці довідка про умови кредитування розмір пені за прострочене зобов`язання та пені за несвоєчасність сплати боргу не визначено. (а.с. 16,17).

З урахуванням вищевказаного, рішення Золочівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2019 року підлягає зміні в частині визначення суми стягнення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, а саме на 42 %; апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена на 55 %. При подачі позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. та при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 2881,50 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог та апеляційної скарги на користь ОСОБА_1 з АТ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 778,01 грн.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2019 року змінити в частині суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, р/р - НОМЕР_2 , МФО - 305299, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість по кредитному договору без номеру від 01.04.2008 року у розмірі 44 577 грн. (сорок чотири тисячі п`ятсот сімдесят сім) гривні 15 копійок.

Перерозподілити судові витрати.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, р/р - НОМЕР_2 , МФО - 305299, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 778 грн. (сімсот сімдесят вісім) 01 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна