20.01.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої - судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря - Ковальчук М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
У листопаді 2019 року позивачі звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстровані відповідачі, які є онуками позивача ОСОБА_1 . Вони не проживають за місцем реєстрації, особистих речей в квартирі не мають, комунальні платежі не сплачують, у зв`язку з чим у позивачів виникають труднощі з отриманням субсидії. Тому просять усунути перешкоди у користуванні власністю позивачам шляхом визнання відповідчів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивачів надала до суду заяви про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не направили.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , підтвердженням чому є свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.02.1998 року, видане відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міської Ради народних депутатів, а також свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 07.02.2006 року в. о. державного нотаріуса Другої житомирської державної нотаріальної контори Савіцькою Т.В.
Згідно акту, складеного паспортистом та бухгалтером ТОВ «УК «ВЖРЕП № 5» від 19.11.2019 року, відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 , але не проживають у квартирі зі слів сусідів та їх заяв з 2008 року.
Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_3 та їх фактичне непроживання в ній без поважних причин з 2008 року, тому суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідачів у квартирі, яка належить на праві власності позивачам, порушуються їхні права як власників та їм створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути на користь позивачів судовий збір у сумі 768,40 грн., оплачений позивачем ОСОБА_1 при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 391, 386, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 384,20 грн. судового збору з кожного.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ).

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер у справі відсутній).

Відповідач:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ).

Суддя Л.М. Семенцова