Провадження №2/235/147/20
Справа №235/7233/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

за участю представника відповідача Безрук С.В.

за участю третьої особи приватного нотаріуса Михайленко О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Покровськ цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Михайленко Ольга Володимирівна про визнання договору дарування будинку недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Михайленко Ольга Володимирівна про визнання договору дарування будинку недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідачка ОСОБА_3 є її донькою. Їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29.04.1985 року, належав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .. Згідно договору дарування від 05.11.2018 року вона подарувала зазначений будинок відповідачці по справі. Даний договір просить визнати недійсним, оскільки вона уявляла, що підписує договір довічного утримання, а підписала договір дарування. Окрім того, на момент укладення правочину, вона погано себе почувала, та за станом здоров`я не могла розміти значимість своїх дій та керувати ними. Просить визнати договір дарування будинку АДРЕСА_1 , укладений 05.11.2018 року між нею та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Покровського нотаріального округу Михайленко О.В., реєстр № 2112, недійсним.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що вважала, що підписувала договір довічного утримання, а в дійсності підписала договір дарування. Вона має поганий зір, однак про даний факт нотаріусу не говорила, ознайомилась з договором та його підписала. На теперішній час у неї з відповідачкою склалися конфліктні відносини, у зв`язку з чим вона бажає розірвати договір дарування.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. В судовому засіданні пояснила, що в серпні 2019 року вони в родині вирішили, щоб позивачка оформила договір дарування на її користь. У 2018 році вона придбала слуховий апарат позивачці, оскільки у останньої був поганий слух. 05.11.2019 року вони оформили договір дарування в нотаріальній конторі. В кабінеті у нотаріуса знаходились вона, позивачка та нотаріус, а її чоловік чекав їй в коридорі. В процесі укладення правочину з боку нотаріуса були роз`яснені їм права, роз`яснено, що укладається саме договір дарування, позивачка самостійно ознайомилась з договором та його підписала. Через півроку після укладення договорі у неї з матирую почався конфлікт з приводу того, що вона спілкується зі своєю свекрухою. На теперішній час вони з позивачкою проживають в спірному домоволодінні, проте окремо один від іншого, вона займає маленький будинок. Оскільки позивачка добровільно укладала договір дарування, жодного тиску на неї не було, розуміла значення своїх дій, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Третя особа приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Михайленко О.В. в судовому засіданні пояснила, що посвідчувало договір дарування, укладений 05.11.2019 року між позивачкою та відповідачкою. Перед підписанням договору вона пересвідчилась в тому, що сторони розуміють зміст та наслідки правочину. З позивачкою перед укладенням правочину вона спілкувалась, слухового апарату на неї не бачила, в процесі бесіди зробила висновок про те, що остання все розуміла, на стан свого здоров`я не скаржилась. Вона як нотаріус роз`яснила права сторонам правочину, виголосом зачитала його зміст, надала сторонам ознайомитись та підписати, що зробили останні. В момент ознайомлення з договором з боку позивачки питань не виникало. Вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 є його тещею, з її донькою, відповідачкою по справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі. В листопаді 2019 року вони разом з дружиною, та позивачкою ходили до нотаріуса, де позивачка уклала договір дарування житлового будинку на користь відповідачки, він чекав їх в коридорі. Теща на момент укладення правочину перебувала у здоровому глузді, не пам`ятає, щоб у позивачки був поганий стан здоров`я на момент укладення договору.

Теща дійсно хворіє, вони надавали гроші на її лікування. На теперішній час у них в родині склалися конфліктні відносини, проживають разом, але ні з ким не спілкуються.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є невісткою позивачки по справі, є дружиною її середнього сина. ОСОБА_1 бажала подарувати будинок, щоб старший її син, з яким вона перебувала у конфлікти, його не відібрав. Після укладення договору дарування пару місяців тому позивачка помирилась зі своїм старшим сином і передумала дарувати свій будинок відповідачці. Про стан здоров`я позивачки вона нічого пояснити не може. ОСОБА_1 разом зі своєю донькою проживали однією сім`єю, бюджет був спільний. На теперішній час перебувають у стані конфлікту.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що є братом відповідачки та сином позивачки по справі. Його мати ОСОБА_1 уклала договір дарування на користь відповідачки. У їх старшого брата був конфлікт з матір`ю ОСОБА_1 , вони 2-3- роки не спілкувались, та брат, після примирення з матір`ю вирішив залишити сестру без будинку. Позивачка добровільно подарувала будинок своїй доньці, у якій іншого житла не має. На теперішній час ОСОБА_1 хворіє, та вони всі допомагають матеріально. Після укладення договору у сторін почалися скандали .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що є старшим сином позивачки. Його мати ОСОБА_1 бажає розірвати договір дарування, оскільки вважала , що підписувала посмертний договір . 05.11.2018 року йому зателефонувала мати і сказала, що неї болить грудь, у зв`язку з чим він о 9 годині ранку забрав мати і відвіз її в м. Авдіївка , також викликав машину швидкої допомоги , приїхали лікарі і збили матері тиск. На теперішній час позивачка хворіє і він їй матеріально допомагає. Він розмовляв з відповідачкою по справі та остання пообіцяла , що буде доглядати матір. Але після укладення договору у неї з матір`ю почалися скандали, кімнати будинку, в якому проживають , перегородили шифоньєром , не спілкуються між собою . Коли він приїхав до них, відповідачка не пустила його до будинку. 05.11.2018 року вона разом з позивачкою пішли до нотаріуса, де уклали договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є донькою позивачки, з якою вона 2-3 роки перебувала у конфлікті, не спілкувались. Їй відомо, що її мати ОСОБА_1 бажала укласти договір дарування посмертно. 29.07.2019 року до неї приїхала мати та вона побачила , що остання хворіє. В серпні 2019 року вона дізналась про те , що мати подарувала будинок її сестрі, відповідачці по справі. На теперішній час їх мати хворіє.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що її познайомив з позивачкою її син. Позивачка сказала, що бажала укласти договір довічного утримання, всі її дії були спрямовані на укладення цього правочину, а виявилось, що підписала договір дарування. Позивачка їй розповіла, що кімнати в будинку перегородили шифоньєром, з боку відповідачки почалися погрози. Їй відомо, що у позивачки поганий слух та зір, вона є онкохворою, іншого житла у неї не має.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, їх представників, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_3 є донькою позивачки ОСОБА_1 ( а. с. 5-6).

Сторони проживають в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування від 05.11.2018 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Михайленко О.В. ОСОБА_1 дарувальник з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з іншої сторони, уклали договір, відповідно до якого ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 7).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .( а. с. 9).

Згідно довідки КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги 05.11.2018 р. до реєстратури Авдіївської ЦМЛ надійшов виклик додому за адресою: АДРЕСА_2 . Сімейним лікарем було встановлено діагноз: вегето-судинна дистонія, та призначено лікування і рекомендовано звернутись до сімейного лікаря за місцем проживання ( а. с. 11).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в КЛПУ «Краматорський онкодиспансер» ( а.с. 12-13).

Недійсність правочинів, незалежно від особливостей їхнього конкретного виду, об`єднує одна спільна риса - вони суперечать правовим нормам. ЦК України завжди стає на захист порядного і добросовісного учасника правочину і сприяє здійсненню його майнових інтересів.

Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка посилається на таку обставину як на не усвідомлення значення своїх дій та неможливість ними керувати внаслідок її хворобливого стану.

Відповідно до ч. 1 -5 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч. 2 ст. 225 ЦК України сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов`язано відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв`язку із вчиненням такого правочину.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ( або) не могла керувати ними ( тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторони , які в судовому процесі приймають участь на засадах змагальності, клопотань про призначення судово-психіатричної експертизи не заявляли.

У відповідності до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доводи позивачки, представника позивачки про те, що на момент укладення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керуватись суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження не підтверджені жодним доказом по справі. Довідка, видана КНП «Центр медико-санітарної допомоги» без зазначення дати ( на а. с. 11) не підтверджує того факту, що ОСОБА_1 в момент укладення правочину не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, а клопотань про призначення судово-психіатричної експертизи не заявлялись ані позивачкою по справі, ані її представником.

Зазначені доводи позивачки, а також її твердження про те, що остання уявляла, що на момент укладення правочину підписувала договір довічного утримання, також спростовується показаннями третьої особи по справі приватним нотаріусом Михайленко О.В., яка пояснила, що в момент укладення договору з її боку сторонам були роз`яснені їх права, проголошено вголос зміст договору, окрім того, ОСОБА_1 особисто прочитала договір та поставила в ньому свій підпис. Жодного сумніву в дієздатності позивачки у неї не виникало, на хворобливий стан здоров`я остання не скаржилась.

Більш того, в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що усвідомлювала про те, що підписувала договір дарування, але вважала його, як вона висловилась, «посмертним договором дарування», на теперішній час бажає його розірвати по причині наявності конфлікту, який виник між нею та її донькою, відповідачкою по справі.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 215,225, 717 ЦК України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268,273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Михайленко Ольга Володимирівна, про визнання договору дарування будинку недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.02.2020 року.

Суддя: