Справа №265/3690/20
Провадження №2/265/1211/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/3690/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку майна,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки, ОСОБА_5 , з яким остання перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2012 року та мала спільну неповнолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час шлюбу за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2013 року таким подружжям була придбана однокімнатна кв. АДРЕСА_1 . Позивачка після смерті свого чоловіка прийняла спадкове майно у вигляді 2/3 частки кв. АДРЕСА_1 . Також 1/6 частка вказаного нерухомого майна була успадкована її донькою, ОСОБА_6 , та 1/6 частка кв. АДРЕСА_1 прийняла у спадок мати померлого, ОСОБА_2 . Виходячи з положень ст. 365 ЦК, оскільки квартира є однокімнатною, тому виділити частку відповідачці в натурі неможливо, що також не порушить права останньої, то є можливим припинити права відповідачки на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1 з виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації за таку частку з визнанням за позивачкою права власності на 1/6 частку квартири. На підставі наведеного просила суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину кв. АДРЕСА_1 , виплатити ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 21600 грн. в рахунок компенсації 1/6 частки кв. АДРЕСА_1 , внесені на депозитний рахунок суду, визнавши за позивачкою право власності на 1/6 частину кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до відзиву ОСОБА_2 вбачається, що відповідачка не погоджуючись із заявленими вимогами вказувала, що позивачка не надала доказів неможливості виділити частку у натурі спірної кв. АДРЕСА_1 . Додавала, що позбавлення її права на 1/6 частку спірного нерухомого майна є істотним порушенням її прав, оскільки житло, де вона мешкає та яким володіє, буд. АДРЕСА_2 , майже не придатне для проживання, житлова площа якого дуже за мала, а розмір її доходу та доходу членів її родини не дає змоги провести там ремонт. Отже їй потрібне місце проживання. На підставі переліченого просила суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі відповіді на відзив представник позивача, ОСОБА_3 , не погоджуючись із доводами, викладеними у відзиві, зазначала, що ОСОБА_2 не довела, що вона не може зробити ремонт у своєму житлі. Додавала, що відповідачка раніше зверталась до суду з вимогою виплатити їй компенсацію за належну їй 1/6 частку кв. АДРЕСА_1 , тому не погоджується із доводами останньої щодо завдання істотної шкоди її інтересам в разі задоволення позову ОСОБА_1 . Зауважувала, що позивачка наразі одна утримує та забезпечує свою неповнолітню дитину після смерті ОСОБА_6 , а проживання разом із відповідачкою у такій квартирі є неможливим, тому просила суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Позивачка, ОСОБА_1 , та її представник, ОСОБА_3 , у судовому засіданні повністю підтримали заявлені позовні вимоги, які просили суд задовольнити.

Відповідачка, ОСОБА_2 , та її представник, ОСОБА_4 , у судовому засіданні визнали заявлені до ОСОБА_2 позовні вимоги у повному обсязі, не заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1 та припинення права відповідачки на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1 з виплатою ОСОБА_2 відповідної компенсації.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 682, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 одружились 15 вересня 2012 року, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а. с. 9).

На підставі свідоцтва про народження, виданого 5 лютого 2013 року Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 101, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а. с. 10).

Факт набуття ОСОБА_5 у період шлюбу із ОСОБА_1 кв. АДРЕСА_1 (загальна площа 28,1 кв. м., житлова площа 15,5 кв. м) підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16 травня 2013 року, реєстр нотаріусу № 697, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 травня 2013 року, технічним паспортом на вказану нерухомість, а також відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 4 червня 2020 року (а. с. 14, 15, 20-21, 31-32).

Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим 25 квітня 2018 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 689, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

Суд зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 квітня 2019 року, реєстр № 418, та свідоцтва про право власності від 5 квітня 2019 року, реєстр № 417, вбачається, що ОСОБА_9 успадкувала у власність після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 2/3 частки кв. АДРЕСА_1 , що також підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 4 червня 2020 року (а. с. 16-17, 31-32).

Суд також встановив, що ОСОБА_6 , донька позивачки, та ОСОБА_2 , відповідачка, кожна успадкували у власність після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 по 1/6 частки кв. АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 квітня 2019 року, реєстр № 419, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 травня 2020 року, реєстр № 367, відповідно, що вбачається з відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 4 червня 2020 року (а. с. 31-32).

Відповідно до звіту про результати незалежної експертної оцінки нерухомого майна від 30 квітня 2020 року ФОП ОСОБА_10 вбачається, що ринкова вартість 1/6 частки кв. АДРЕСА_1 становить 21600 грн. (а. с. 22-23).

Відповідно до квитанції від 21 серпня 2020 року грошові кошти в сумі 21600 грн. були внесенні ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду (а. с. 90).

Суд зазначає, що за свідоцтвом про шлюб, виданим Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 151, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 одружились 20 червня 2020 року, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_12 », що також підтверджується паспортом позивачки, виданим 9 липня 2020 року (а. с. 75, 76).

Суд також встановив, що на підставі інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 4 червня 2020 року ОСОБА_2 є власником буд. АДРЕСА_2 на підставі рішення суду від 5 серпня 2010 року (а. с. 30).

Згідно із ст. 365 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки згідно із чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених п. 1-4 ч. 1 та ч. 2 ст. 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

На підставі правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 13 січня 2016 року по справі № 6-2925цс15, норми ст. 365 ЦК регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів по справі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка мається у постанові від 16 січня 2012 року по справі № 6-81цс11, вбачається, що ч. 1 ст. 365 ЦК передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз такої норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Крім цього за правовою позицією Верховного Суду України, зазначеною у постанові від 2 липня 2014 року по справі № 6-68цс14 та у постанові від 15 травня 2013 року по справі № 6-37цс13, вбачається, що за п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Суд зазначає, що на підставі правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 760/8958/15-ц, вбачається, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Отже, враховуючи неподільність однокімнатної кв. АДРЕСА_1 , незначної частки відповідачки у праві власності на таку нерухомість (1/6 частка) та не можливості її виділу в натурі, зважаючи також на визнання ОСОБА_2 заявлених до неї позовних вимог ОСОБА_1 та наявності у відповідачки буд. АДРЕСА_2 на праві власності, де ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає, то суд дійшов висновку, що припинення права власності останньої на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1 не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам сім`ї ОСОБА_2 .

Таким чином, керуючись наведеними правовими нормами та встановленими обставинами справи, суд вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 законними та такими, що підлягають задоволенню шляхом припинення права власності ОСОБА_2 на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1 , виплати ОСОБА_2 у рахунок компенсації вартості 1/6 частки такої квартири коштів у сумі 21600 грн., що були внесені позивачкою на депозитний рахунок суду 21 серпня 2020 року, із визнанням за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку майна - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 .

Виплатити ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості 1/6 частки кв. АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 21600 (двадцять одна тисяча шістсот) грн., які були внесенні ОСОБА_1 21 серпня 2020 року на депозитний рахунок суду - отримувач: ТУ ДСА України в Донецькій області, , банк отримувача: ДКСУ, р/р: UA0011792.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 (загальна площа - 28,1 кв. м., житлова площа - 15,5 кв. м.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 2 жовтня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована в АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Суддя