Провадження № 2/185/1508/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство "Совтур", треті особи: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА", про стягнення моральної шкоди.

встановив:

21 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство "Совтур", в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 75000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 07 липня 2017 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивач, будучи пасажиром автобусу «Рута 41» під керуванням ОСОБА_2 , який на той момент був у трудових відносинах з відповідачем, отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин носа та з 07.07.2017 року по 14.07.2017 року перебувала на лікарняному. У результаті зазначеної аварії, яка сталася з вини ОСОБА_2 позивач переживала тривалий стресовий стан, пов`язаний зі смертю людини на її очах, з тривалим періодом відновлення свого душевного стану. Виходячи із заподіяних страждань позивачу, останню оцінює заподіяну їй моральну шкоду в 75000 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду усні пояснення, які відповідають змісту позовної заяви.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає позов є безпідставним і необґрунтованим.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання не з`явився. В письмових поясненнях від 18.09.2020 року зазначив про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу за рахунок страховика, оскільки така вимога не ґрунтується на чинному законодавстві про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Розгляд справи просив здійснювати без його участі.

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що позивач є його матір`ю. 07 липня 2017 року вона зателефонувала йому та повідомила, що потрапила у дорожньо-транспортну пригоду. Прибувши на місце ДТП, ОСОБА_3 побачив свою матір, її травмоване обличчя, та негайно відвіз її до лікарні.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка ознайомившись з матеріалами справи, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року у справі № 191/4313/17 встановлено, що 07 липня 2017 року приблизно о 14 годині 00 хвилин водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним автобусом «Рута 41» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , а співвласником є ТОВ «Автотранспортне підприємство «Совтур», рухався по правій смузі автодороги Е-95 М-105 Харків-Сімферополь у Синельниківському районі Дніпропетровської області зі сторони міста Сімферополя у напрямку міста Харкова, перевозячи пасажирів у кількості 9 осіб. У ході руху по зазначеній ділянці дороги, водій ОСОБА_2 не діяв таким чином щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись, шо це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вліво та частково виїхав на зустрічну смугу, по якій рухався технічно справний автопотяг у складі сідлового тягача «DAF 95 FT 430» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , з напівпричепом бортовим «KRONE SDP 27» реєстраційний номер НОМЕР_5 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_5 , під керуванням водія ОСОБА_6 який рухався по правій смузі свого напрямку від міста Харків у напрямку міста Сімферополь. При подальшому зближенні вищезазначених транспортних засобів, на 226 км+200 м автодороги Е-95 М-105 Харків-Сімферополь у Синельниківському районі Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 допустив зіткнення лівою передньою-боковою частиною керованого ним автобуса «Рута 41» р/н НОМЕР_1 з лівими передніми боковими частинами сідлового тягача «DAF 95 FT430» р/н НОМЕР_7 та напівпричепа бортового «KRONE SDP 27» р/н НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_6 на смузі руху останнього.

Вищевказаним вироком суду ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На день вчинення ДТП, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, коли шкоду завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладається на роботодавця. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.09.2016 року у справі №6-933цс16.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На особу, яка перебуває в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно.

Особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку із виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження №14-497цс18).

Як вбачається з копії довідки № 7611, виданої КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» ОСОБА_1 , 07.07.2017 о 15.00 звернулася до лікарні через ДТП, будучи пасажиром, в області носа мала набряк, біль (а.с.20).

Згідно копії листка непрацездатності серії АДК № 581161 позивач має заключний діагноз: забій м`яких тканин носа, гострий посттравматичний риніт (а.с.21).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з показань свідка, наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позивач отримала тілесні ушкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07 липня 2017 року, будучи пасажиром автобусу «Рута 41», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з положень ст. ст. 23, 1167, 1172, 1187 ЦК України, в повному обсязі враховує характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач внаслідок отримання нею тілесних ушкоджень, перенесення фізичного болю, погіршення стану її здоров`я, тяжкість таких душевних страждань та їх тривалість (позивач, скориставшись послугами організованих перевезень мала достатньо підстав очікувати належного надання цих послуг, отримана травма призвела до тимчасової непрацездатності, в результаті ДТП було пошкоджено обличчя позивачки).

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 10000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в межах вищевказаної суми.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство"Совтур", треті особи: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА", про стягнення моральної шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство"Совтур" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство"Совтур" на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 жовтня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур», , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Степового Фронту, буд. 48, кв. 9.

Третя особа-1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа-2: приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка", , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А.

Суддя М. М. Перекопський