печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань - Брачун О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву стягувача Білоруського республіканського унітарного підприємства експортно-імпортного страхування «БЕЛЭКСІМГАРАНТ» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 757/38097/16-ц за клопотанням Білоруського республіканського унітарного підприємства експортно-імпортного страхування «БЄЛЕКСИМГАРАНТ» про надання дозволу на примусове виконання рішення економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 13 червня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року до суду надійшла вказана заява стягувача, у якій він просив поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчий документ, виданий у справі 12 березня 2020 року, посилаючись на те, що вчасно звертався до суду із заявою про видачу виконавчого листа, а саме 14 червня 2019 року та 30 серпня 2020 року, проте відділом організаційного забезпечення з розгляду цивільних та адміністративних справ не було на вимогу представника його видано. Таким чином обставини, що перешкоджали отриманню стягувачем виконавчого документа перебували поза можливістю виконання представником своїх повноважень.

Заява (подання) розглядається судом у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, при цьому їх неявка не є перешкодою для вирішення питання.

Учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2017 року надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 13 червня 2016 року у справі № 226-13/2015 про стягнення з ТОВ «Виробничо-лізінгове підприємство «УКРАГРОПОСТАЧ» на користь Білоруського республіканського унітарного підприємства експотно-імпортного страхування «БЄЛЕКСИМГАРАНТ» 5 600, 28 доларів США, що станом на 05 січня 2017 року складало 149 471, 47 грн.

У квітні 2017 року представник Білоруського республіканського унітарного підприємства експортно-імпортного страхування «БЄЛЕКСИМГАРАНТ» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа у справі № 757/38097/16-ц.

Згідно із супровідним листом від 17 травня 2017 року суд направив засобами поштового зв`язку на адресу Білоруського республіканського унітарного підприємства експортно-імпортного страхування «БЄЛЕКСИМГАРАНТ» виконавчий лист.

Разом з тим, Білоруське республіканське унітарне підприємство експортно-імпортного страхування «БЄЛЕКСИМГАРАНТ» згаданого виконавчого листа не отримало засобами поштового звязку і стягувач звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

Ухвалою суду від 19 липня 2019 року задоволено заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

12 березня 2020 року представнику стягувача видано дублікат виконавчого документа, проте строки його пред`явлення до виконання вже спливли, що стало причиною для звернення до суду із заявою про поновлення відповідних строків.

Відповідно до положень статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду, судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), №36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, №2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною права на суд, а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (рішення «Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року). Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, одним з аспектів права на суд є право на доступ до нього, тобто право подавати позов з приводу цивільно-правових питань. Однак таке право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із стороні.

Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що слід поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа, з метою виконання судового рішення, тому керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 351, 352, 354, 355, 431, 433 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Поновити Білоруському республіканському унітарному підприємству експотно-імпортного страхування «БЄЛЕКСИМГАРАНТ» строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 757/38097/16-ц за клопотанням Білоруського республіканського унітарного підприємства експортно-імпортного страхування «БЄЛЕКСИМГАРАНТ» про надання дозволу на примусове виконання рішення економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 13 червня 2016 року.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. В. Вовк