Справа № 562/395/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2020 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Мичка І.М.

за участю секретаря Кондратюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Приватного сільськогосподарства підприємства « Україна» про забезпечення позову суд -,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство « Україна » має намір звернутися до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом про визнання протиправною державної реєстрації прав на нерухоме майно та зобов`язання вчинення дій. Позовні вимоги ґрунтуються на правовідносинах щодо безпідставного та протиправного набуття у власність нерухомого майна : будівлю гаража для легкових автомобілів , адреса об» єкта : АДРЕСА_1 а громадянами ОСОБА_1 внаслідок протиправної державної реєстрації такого права державним реєстратором за відсутності належним документів, на підставі яких таке право може бути набутим.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області Мішурою Вадимом Васильовичем було здійснено державну реєстрацію права власності та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.03.2015 року на будівлю гаража для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 »я ОСОБА_1 лише на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майновий сертифікат).

ПСП « Україна» є співвласником майна реорганізованого КСП « Агроспілка - Україна» , що підтверджується відповідними свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майновими сертифікатами) , а відтак нарівні з усіма іншими учасниками членами, яких відповідно до Розрахунку майнових паїв членів КСП «Агроспілка Україна» станом на 01.02.200 року нараховувалося 747 осіб, має право на отримання у власність майна в рахунок паю.

Відповідно до чинного законодавства України право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства , збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства , якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном , які не приймали рішення про виділ в натурі ОСОБА_1 вищевказаного майна.

Документи на підставі яких можна набути право власності на майно є рішення загальних зборів , членів , свідоцтво ( майновий сертифікат) з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально та акт приймання передавання майна. Такі документи в ОСОБА_1 відсутні.

Право власності на об» єкт нерухомого майна будівлю гаража для легкових автомобілів , адреса об`єкта : АДРЕСА_1 а ОСОБА_1 у встановленому порядку не набув. Державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна відбулася на підставі поданих ОСОБА_1 документів, які не відповідають вимогам закону та порушують права позивача. Таким, чином свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства не є документом , який посвідчує виникнення чи перехід права власності на конкретне індивідуальне майно та не є безумовною підставою , яка посвідчує право власності на конкретне індивідуально визначене майно. Приватному сільськогосподарському підприємству «Україна» достеменно відомо, що загальні збори членів підприємства, яких понад 740 осіб, не приймали рішення про виділ в натурі ОСОБА_1 в рахунок майнового сертифікату об`єкт нерухомого майна: будівлю гаража для легкових автомобілів , адреса об`єкта : АДРЕСА_1 , відтак , заявник вважає , що внаслідок неправомірних дій та рішень державного реєстратора , ОСОБА_1 набув право власності на нерухоме майно незаконно, чим порушено права та інтереси ПСП «Україна» як співвласника вищевказаного майна, які підлягають захисту в судовому порядку. Необхідність в забезпеченні позову полягає в наступному за результатами розгляду справи в порядку адміністративного судочинства 27.10.2015 року постановою Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/2067/15 адміністративний позов ПСП «Україна» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції в рівненській області Стрельбицького Миколи Миколайовича про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.03.2015 року , індексний номер 35245767.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 27.10.2015 року по справі №817/2067/15 без змін.

З Єдиного державного реєстру судових рішень ПСП «Україна» стало відомо, що постановою Великої палати Верховного Суду від 27.03.2019 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року скасовано, а провадження у справі закрито з підстав порушення правил юрисдикції адміністративних судів, тобто рішення судів скасовані не з підстав неправильного розгляду справи по суті. Однак, правова позиція ПСП «Україна» щодо протиправності державної реєстрації права власності на майно, а відтак набуття ОСОБА_1 права власності на будівлю гаража для легкових автомобілів залишається незмінною.

З фактичних обставин справи вбачається, що будівля гаража для легкових автомобілів , адреса об`єкта : АДРЕСА_1 а відповідно до свідоцтва про власності від 20.03.2015 р. на даний час належить ОСОБА_1 і за ним зареєстрована , що жодним чином не обмежує його права та можливості здійснити відчуження цього майна на користь інших осіб. Відтак, оскільки спір буде пов`язаний із визнанням протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.03.2015 року , а можливе відчуження цього майна на користь третіх осіб призведе до необхідності витребування майна з чужого незаконного володіння, а можлива зміна власника в процесі розгляду справи призведе до необхідності заміни неналежного відповідача.

Зазначене порушує права позивача на захист та унеможливить виконання рішення суду, оскільки заміна допускається виключно в межах підготовчого провадження.

Таким чином, незабезпечення позову в частині заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна будівлі гаража для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 , істотно ускладнить ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких має намір звернутися до суду або взагалі унеможливить у зв`язку з неможливістю заміни неналежного відповідача. Застосування таких заходів не порушує права ОСОБА_1 на вільне розпорядження об`єктом нерухомості , а лише встановлює певні обмеження лише на час розгляду справи в суді, а також жодним чином не порушує права будь яких третіх осіб.

Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України .

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З"ясувавши обставини справи законності та правового обгрунтуавння поданної заяви , суд дійшов до висновку , що вимога щодо заборони всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , а також будь -яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь - яким суб"єктам державної реєстрації прав та нотаріусам, вичняти будь - які дії, пов"язані з посвідчення будь- яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов"язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно- будівлю гаража для легкових автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 26 задоволенню не підлягає, тому заява про забезпечення позову Приватного сільськогосподарства підприємства « Україна» підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. ст. 149-150,153,258,260,353,354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватного сільськогосподарства підприємства « Україна» про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов Приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання вчинення дій, визнання свідоцтва недійсним шляхом:

Заборонити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в будь який спосіб відчужити , передавати в заставу , іпотеку , іншим чином обтяжувати нерухоме майно, а саме будівлю гаража для легкових автомобілів за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26 та ініціювати вчинення будь яких реєстраційних чи інших дій щодо нерухомого майна , а саме будівлю гаража для легкових автомобілів за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26 в тому числі , але не виключно, подання будь яких заяв відповідно до Закону України від « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. №1952- IV.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 15 днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Cуддя