УХВАЛА

про забезпечення позову

12 жовтня 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви адвоката Доготер Оксани Георгіїви, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Савченко Катерини Михайлівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Дергільова Олена Григорівна про визнання правочину недійсним та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2020 року до суду надійшла позовна заява адвоката Доготер Оксани Георгіїви, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , у якій вона просить:

- визнати недійсним договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог GL3N015212 від 04.03.2020 р., зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П.;

- визнати недійсним запис №11778195 про відступлення прав вимог ОСОБА_2 , як Іпотекодержателя за Договором іпотеки №014/5150/2/15871/1 від 23 травня 2008 року;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права за індексним номером:53355785 від 29.07.2020 року - державного реєстратора Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Савченко Катериною Михайлівною про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;

- стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.;

- стягнути з відповідачів солідарно судові витрати у розмірі 27000,00 грн.;

Провадження у справі не відкрито.

Разом з позовною заявою, адвокатом Доготер О.Г. подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що до суду подано позовну заяву про визнання правочину недійсним та стягнення моральної шкоди. Вказує, що підставами звернення до суду стало те, що незаконними діями відповідачів здійснено реєстрацію права власності на іпотечне майно за ОСОБА_2 , а саме квартиру АДРЕСА_1 . На сьогодні існує реальна загроза тому, що у разі задоволення вказаного позову, виконати рішення суду не буде можливості, так як предмет позову (спірна квартира) може перейти у власність інших осіб. Крім того, позивачка має побоювання, що не дивлячись на наявність зареєстрованих неповнолітніх осіб, відповідчі знову ж таки через недобросовісних реєстраторів, можуть декілька разів змінити власника спірної квартири, що спричинить затягування розгляду справи по суті, оскільки постійно доведеться збільшувати розмір позовних вимог та залучати додаткових "підставних" осіб - нових власників. Вказане побоювання позивачки підтверджується наявністю в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області позовної заяви про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за позовом ОСОБА_2 (справа №766/15264/20), про існування якої стало відомо з єдиної електронної системи суду. Крім того, на сьогодні факт перебування спірної квартири на продажі підтверджено оголошенням, що розміщено на сайті "ОLX.ua". На підставі викладеного просить забезпечити позов шляхом накладення арешту та забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 (укладання договору купівлі-продажу, міни, дарування, укладення іпотечних, спадкових договорів).

Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір зокрема, що стосується права власності на спірну квартиру.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просить накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно заявниця посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання майбутнього судового рішення, оскільки відповідач може вчинити дії спрямовані на відчуження майна.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову є достатньо обгрунтованим.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки предметом спору є визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог, визнання недійсним та скасування запису про право власності, то даний вид забезпечення позову - накладення арешту на спірне майно є співмірним із заявленими позовними вимогами, внаслідок чого заява про забезпечення позову підлягає задоволенню. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав для обґрунтованого припущення вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Задоволення заяви про забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна не являється фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та розпорядження цим майном, а лише обмежує його у здійсненні прав на його відчуження на певний період.

Необхідність застосування інших заходів у вигляді заборони укладання договору купівлі-продажу, міни, дарування, укладення іпотечних, спадкових договорів щодо спірного нерухомого майна, суд вважає недоцільним, оскільки накладення арешту на спірне нерухоме майно фактично забороняє його відчуження.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За приписами ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Роз`яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 12 жовтня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Доготер Оксани Георгіїви, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Савченко Катерини Михайлівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макарова Ольга Петрівна, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Дергільова Олена Григорівна про визнання правочину недійсним та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скаргана ухвалу суду подається до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справи витребовються та надсилаються за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

СуддяО. В. Ус