ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 638/16244/17

провадження № 22-ц/790/3948/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Хорошевського О.М.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

Учасники справи :

Позивач: Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна

Відповідач: ОСОБА_1

Третя особа - Північно-східний офіс Держаудитслужби

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2018 року, постановлене суддею Штих Т.В.,

у цивільній справі за позовом Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна до ОСОБА_1 , третя особа - Північно-східний офіс Держаудитслужби, про стягнення вартості навчання в аспірантурі,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна звернувся до суду із позовом про стягнення вартості навчання в аспірантурі.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що наказом університету від 10.11.2014 р. № 0302-3/607 відповідачку ОСОБА_1 з 15.11.2014 р. строком на три роки було зараховано до аспірантури університету на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням.

30 листопада 2016 р. на підставі особистої заяви відповідачки від 06.11.2016 р. наказом університету від 02.12.2016 р. за №0302-3/721 ОСОБА_1 було відраховано з аспірантури за власним бажанням.

В результаті ревізії Північно-східним офісом Держаудитслужби фінансово-господарської діяльності Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна за період з 01.03.2014 р. по 31.12. 2016 р. було встановлено, що відрахування аспірантки ОСОБА_1 , яка навчалася в аспірантурі за державним замовленням і якою не виконано умови Угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення від 21 листопада 2014 р. №0302-052, призвело до недоотримання коштів державним бюджетом на загальну суму 26 746,88 грн. Суму боргу було розраховано виходячи з обсягів нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 стипендії. Листом від 12.04.2017 р. № 0302/013 університет звертався до відповідача з вимогою відшкодувати витрати, пов`язані з її навчанням, в сумі 26 746,88 грн., але на момент подання позовної заяви до суду відповідач заборгованість не сплатила. Посилаючись на пункт 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 р. № 309, ст.ст. 526, 610, 611, 614, 629 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вартість навчання в аспірантурі в розмірі отриманої стипендії за період з жовтня 2015 р. по листопад 2016 р. в сумі 26746,88 грн. та судовий збір у сумі 1 600,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2018 року позов Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна з подальшим перерахуванням коштів до державного бюджету вартість навчання в аспірантурі в розмірі отриманої стипендії за період з жовтня 2015 р. по листопад 2016 р. в сумі 26 746,88 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Згідно з частиною першою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» в редакції, чинній на час відрахування відповідачки, підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом.

Як вбачається із положень пункту 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 №309, аспірант зобов`язаний відшкодувати вартість навчання лише у разі його відрахування за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану без поважних причин.

В матеріалах справи відсутні буд-які докази на підтвердження відрахування відповідачки у зв`язку з грубим порушенням правил внутрішнього розпорядку Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, вчиненням протиправних дій або невиконанням індивідуального плану. Натомість, в матеріалах справи міститься копія Наказу Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна від 02.12.2016 №0302-3/721, відповідно до якого ОСОБА_1 було відраховано з аспірантури за її власним бажанням з ЗО листопада 2016 року відповідно до її особистої заяви від 06.11.2016. Звертаємо увагу суду, що чинне законодавство України не містить такої підстави для стягнення вартості навчання в аспірантурі як відрахування за власним бажанням. Таким чином, посилання суду на пункт 22 Положення про підготовку науково- педагогічних і наукових кадрів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 №309, є безпідставним та відповідно неправильне застосування судом норм матеріального права.

У спірному рішенні суд посилається на повне виконання Університетом своїх зобов`язань щодо наукової підготовки Відповідача та виплати йому стипендії та невиконання Відповідачем своїх зобов`язань, взятих відповідно до Угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення від 21 листопада 2014 року №0302-052, що на думку суду підтверджується Індивідуальним планом роботи аспіранта. Так, судом вказується, що з Індивідуального плану роботи аспіранта ОСОБА_1 вбачається, що аспіранткою було виконано робочий план першого року підготовки, у зв`язку з чим проведено атестацію аспіранта науковим керівником, результати атестації були затверджені деканом факультету та проректором з наукової роботи. Робочий план другого року підготовки за період з жовтня 2015 року по листопад 2016 року аспіранткою ОСОБА_1 не було виконано.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що апеляційна скарга не обґрунтована, рішення суду є законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу на п. 22 Положення КМУ №309. Наголошує на невиконані відповідачкою індивідуального плану.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до пункту 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 р. № 309, пунктів 2.1., 2.3. Угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення №0302-052 від 21 листопада 2014 р, статей 526, 610, 611, 614, 629 Цивільного кодексу України зобов`язана відшкодувати вартість навчання в аспірантурі у розмірі 26 746,88 грн.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Наказом університету від 10.11.2014 р. № 0302-3/607 ОСОБА_1 з 15.11.2014 р. було зараховано до аспірантури університету на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням за спеціальністю №22.00.04 Спеціальні та галузеві соціології по 14.11.2017 р.

Відповідно до умов Угоди про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення від 21 листопада 2014 р. №0302-052 університет зобов`язався забезпечити, зокрема, якісну наукову підготовку аспіранта згідно з програмою та індивідуальним планом, наукове керівництво та виплату відповідно до законодавства державної стипендії.

Відповідач ОСОБА_1 , в свою чергу, згідно з пунктом 2.3. Угоди взяла на себе зобов`язання виконати індивідуальний план роботи, до 15.11.2017 р. представити дисертацію до захисту до Спецради, відповідно до пункту 2.1. Угоди - дотримуватися всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів, згідно із законодавством України відшкодувати вартість навчання в разі відрахування за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку університету, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин. 2.6 відпрацювати не менше трьох років у Харківському університеті імені Каразіна на педагогічному факультеті.

Укладена між сторонами угода передбачає, що правовідносини сторін регулюються Законом України «Про освіту», Положенням про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309, яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов`язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності.

Пункт 22 цього Положення містить перелік підстав для відрахування аспіранта з аспірантури. Так, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення.

Звертаючись до суду із позовом позивач як на підставу стягнення суми виплаченої стипендії посилався на порушення умов договору та 22 Положення про підготовку науково педагогічних і наукових кадрів, а саме невиконання індивідуального плану.

П.2.1. договору яке узгоджується з п. 22 Положення постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309, згідно якого аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення.

Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи.

Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України.

Судова колегія приймає до уваги, те що відповідачку не було відраховано з причин, зазначених в п. 2.1 договору, а було звільнено за власним бажанням, тому підстав передбачених договором або ОСОБА_3 щодо відшкодування вартості навчання, в зв`язку з невиконанням плану роботи без поважних причин не має.

Крім того звертаємо увагу суду, що невиконання Індивідуального плану за 2015/2016 навчальний рік, невчасне подання Звітів про виконання Індивідуального плану було б не лише підставою для відрахування Відповідача з аспірантури, але й недопуск її до складання кандидатського іспиту. Проте на засіданні вченої ради факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна було затверджено додаткову програму для складання кандидатського іспиту зі спеціальності 22.00.04- «Спеціальні та галузеві соціології» аспіранткою ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи апелянта обґрунтовані та підлягають задоволенню, а рішення першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення, - про відмову у позові.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Стягнути з Харківського національного університету імені В.М.Каразіна на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2400,00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 задоволити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2018 року, скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову Харківського національного університету імені В.М. Каразіна про стягнення коштів за навчання відмовити.

Стягнути з Харківського національного університету імені В.М. Каразіна на користь ОСОБА_1 . судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2400 (дві тисячі чотириста гривень),00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 04.09.2020