Провадження № 2/161/2713/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

24.06.2020 позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивує тим, що перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, шлюб між сторонами на підставі рішення суду від 20.07.2012 розірвано. В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є платником аліментів присуджених рішенням суду від 26.02.2013. На даний час донька проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, оскільки аліментів, які сплачує батько дитини вистачає лише на незначну частину потреб дитини. В 2019 році донька вступила на контрактну форму навчання до відокремленого підрозділу приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» - «Коледж Київського міжнародного університету», за спеціальністю «Сценічне мистецтво», про що укладений договір про надання освітніх послуг №213/19 від 02.09.2019. Вартість освітніх послуг становить 22 300 грн. за навчальний рік. Позивачем було оплачено навчання доньки в сумі 22 768 грн.

А тому, просить суд стягнути з відповідача в її користь понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 пов`язані з оплатою освітніх послуг у розмірі 11 384 грн. та 1 150 грн. щомісячно, як оплату половини освітніх послуг, які надаватимуться доньці ОСОБА_4 на протязі всього строку її навчання, починаючи з моменту звернення з позовом до суду.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову підтримала в повному обсязі, з урахуванням поданого уточнення. Просила позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розс мгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред'явлений позов відповідач не подавав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 26 лютого 2013 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_5 - аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28.01.2013 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Донька ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю.

Вирішуючи вимогу про стягнення додаткових витрат, суд керується ч. 1 ст. 185 СК України, яка встановлює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат вказуючи на те, що донька ОСОБА_4 в 2019 році вступила на контрактну форму навчання до відокремленого підрозділу приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» - «Коледж Київського міжнародного університету», за спеціальністю «Сценічне мистецтво», про що укладений договір про надання освітніх послуг №213/19 від 02.09.2019 (а.с. 8,9).

Згідно з умовами договору, ОСОБА_4 зарахована на денну форму навчання, строком на 3 роки 10 місяців.

Вартість освітніх послуг за навчальний рік починаючи з 01.09.2019 становить 22 300 грн., без ПДВ.

За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Сімейним кодексом України регламентовано принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У даній справі, звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача фактично понесені нею додаткові витрати по оплаті освітніх послуг та майбутні періодичні додаткові витрати дитини в загальному розмірі по 1150 грн. щомісячно.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується належними та допустимими доказами, що матір дитини понесла витрати по оплаті освітніх послуг згідно з договором про надання освітніх послуг №213/19 від 02.09.2019 в сумі 22 768 грн. (за період з 02.09.2019 по 09.06.2020), на підтвердження позивач надала суду копії платіжних документів (а.с. 10,11), та внесла оплату за вересень 2020 року в сумі 2340 грн. та 257 грн. (а.с. 34, 35). В загальному позивач понесла витрати в розмірі 25 365 грн.

Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме навчанням доньки, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат, що становить 12 682 грн. 50 коп.

Що стосується вимог про стягнення майбутніх періодичних додаткових витрат у зв`язку із отриманням освітніх послуг в розмірі по 1150 грн. щомісячно, то суд підстав для фінансування додаткових витрат наперед не вбачає, оскільки позивачем дана вимога не обґрунтована належними доказами.

З копії договору про надання освітніх послуг №213/19 від 02.09.2019 вбачається, що строк надання освітніх послуг вказаний 3 роки 10 місяців, вартість освітніх послуг визначена за навчальний рік 22 300 грн. Умовами договору передбачено внесення оплати щомісячно рівними частинами протягом навчального року.

Однак, до позовної заяви не надано графік щомісячних платежів, яким визначено розмір твердої суми, який повинна вносити позивач, як замовник послуг, на користь навчального закладу, де навчається донька сторін.

Відтак, в задоволенні вимог позову щодо стягнення майбутніх періодичних додаткових витрат слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2020р. за позовними вимогами майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 180, 185 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ), в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 12 682 (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят дві) гривні 50 копійок додаткових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05.10.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій