Справа № 521/1593/20
Провадження №2/521/1787/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Шкребтієнко Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства с обмеженою відповідальністю «Абріс - Н» та Товариства с обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Гіперіон» про визнання договору купівлі продажу недійсним та скасування запису про право власності, -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства с обмеженою відповідальністю «Абріс - Н» та Товариства с обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Гіперіон» про визнання договору купівлі продажу недійсним та скасування запису про право власності, в якому просив визнати недійсним договір купівлі - продажу 04/100 частки будівель та споруд від 06.02.2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Гіперіон» () як Продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Абріс - Н» () як Покупцем, що посвідчений 06.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за №338, в частині, що стосується відомостей про відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Гіперіон» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Абріс - Н» () наступних об`єктів: XIII - виставочна колія (під`їзна колія №1); XV навантажувально - вивантажувальна колія; XVII - деповська колія; XVIII - вагова колія; XIX - ходова колія; XX - ходова колія; XXI - з`єднувальна колія; XXII - колія відстою вагонів; XXIV - вивантажувальна колія; XXV навантажувально - з`єднувальна колія; XXIII навантажувально - вивантажувальна колія; XXVI - рампа; № 2, 5, 7-16 - стрілочний перевід. Також просив скасувати запис про право власності, який внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06.02.2019 року за №30176777 та міститься в розділі, що відкритий на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним №101, в частині відомостей, відповідно до яких ТОВ «Абріс - Н» () значиться власником наступних об`єктів: XIII - виставочна колія (під`їзна №1); XV навантажувально - вивантажувальна колія; XVII - деповська колія; XVIII - вагова колія; XIX - ходова колія; XX - ходова колія; XXI - з`єднувальна колія; ХХІІ - колія відстою вагонів; ХХIV - вивантажувальна колія; XXV навантажувально - з`єднувальна колія; XXIII навантажувально - вивантажувальна колія; XXVI - рампа; № 2, 5, 7-16 - стрілочний перевід.

В судовому засіданні представником відповідача Товариства с обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Гіперіон» Кубліцьким І.В. заявлено клопотання про закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Своє клопотання обґрунтовує тим, що оцінюючи суб`єктивний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, згідно норм ч. 1 ст. 19 ЦПК України, ч. 2 ст. 4, п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, вбачається, що спір між сторонами по справі підлягає розгляду в межах господарського судочинства.

Представник позивача приймав участь у судовому засіданні, заперечував проти задоволення клопотання.

Представник відповідача Товариства с обмеженою відповідальністю «Абріс - Н» у судовому засіданні участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження по даній справі.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися ця справа, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно із ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто, фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки підприємця. При цьому, правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських. Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником під`їзної колії станції «Одеса -Застава 1» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на підставі договору купівлі - продажу від 23.04.2018 року.

Разом з тим, відповідно до наявних у матеріалах справи копій витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП з 19.04.2013 року. Відомостей про припинення його підприємницької діяльності станом на дату звернення з позовом немає. Одним із видів діяльності ФОП ОСОБА_1 є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував того, що позивач придбав спірну нерухомість як фізична особа для використання її в своїй підприємницькій діяльності. Та в подальшому так й використовував цю нерухомість, уклавши договір оренди, про що свідчить висновок про технічні умови №18/13 від 27.02.2020 року, де власником під`їзної колії значиться ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України). Тобто, фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати її для здійснення підприємницької діяльності.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 128 ГК України, громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється. Громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи. відповідно до статті 58 цього Кодексу. За приписами частини першою статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. Натомість, згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Позивач ОСОБА_1 дійсно придбав спірне нерухоме майно як фізична особа, однак, в подальшому здійснював як фізична особа-підприємець певну господарську діяльність з метою отримання прибутку (надав в оренду як власник ФОП ОСОБА_1 орендарю ТОВ «ТРАНС ЮГ СЕРВІС»).

Суд вважає, що визначальним при розмежуванні юрисдикції у даному спорі є встановлення факту використання спірної нерухомості в комерційних цілях.

За таких обставин, суд вважає, що за суб`єктним складом учасників та характером правовідносин підлягає вирішенню в господарських судах.

На думку суду, аналогічної правової позиції притримується Велика Палата Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №316/1261/18.

По іншій справі Велика Палата (ВП ВС, справа №462/2646/17, 06.02.2019 року) також зауважила, що зазначений спір не є і таким, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин або у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору. Однак, у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №813/6286/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що подібні спори найбільш наближені до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи.

А в даній справі спір найбільш наближений до спорів, пов`язаних із вирішенням права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. А позивач є підприємцем, придбав спірну нерухомість для господарської діяльності й використовував та використовує цю нерухомість в комерційних цілях для отримання прибутку. Крім того, ця нерухомість під`їзна колія станції «Одеса-Застава 1» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» фактично не може використовуватись в інших ніж комерційних цілях. І в даному випадку немає значення, що придбана вона позивачем як фізичною особою. При тому, шо всі спори відносно цього нерухомого майна розглядались господарськими судами, оскільки позивачем додано до матеріалів справи саме копії судових рішень різних господарських судів.

Тому, виходячи із системного аналізу процесуального законодавства та практики Великої Палати Верховного суду, суд прийшов до висновку, що цей спір повинен розглядатись в господарському суді.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Товариства с обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Гіперіон» Кубліцького Ігора Володимировича задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства с обмеженою відповідальністю «Абріс - Н» та Товариства с обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Гіперіон» про визнання договору купівлі продажу недійсним та скасування запису про право власності закрити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Головуючий