Справа № 459/411/20 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/1170/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 25 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І.І. від 16.07.2019 року у виконавчому провадженні №56807127 про арешт майна боржника, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І.І. від 16.07.2019 року у виконавчому провадженні №56807127 про арешт майна боржника, просив скасувати постанову про арешт коштів боржника, що винесена 16.07.2019 р. державним виконавцем Тимчук І.І., оскільки даним рішенням було заблоковано всі його рахунки в банківських установах, що позбавляє його можливість розпоряджатися пенсійними виплатами, які є єдиним джерелом доходів у сім`ї.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 25 лютого 2020 року скаргу задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про арешт коштів боржника, що винесена 16 липня 2019 року державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук Іванною Іваннівною у виконавчому провадженні № 56807127 з примусового виконання виконавчого листа № 459/3123/15-ц, виданого 26 жовтня 2016 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 у користь ПАТ «Приватбанк» 508942,79 грн.

Роз`яснено державному виконавцю Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І.І. обов`язок, що встановлений ст. 453 ЦПК України, повідомити суд і скаржника про результати виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Вказану ухвалу оскаржив Червоноградський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є безпідставною, незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що згідно з ч.2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземних валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до п.1,2 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Оскільки ОСОБА_1 не надано відповідного підтвердження, що зазначений рахунок має спеціальний режим використання, а також відсутні квитанції про сплату боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження вважає, що зняття арешту з коштів неможливе.

Просить суд скасувати ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 25 лютого 2020 року в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що на виконанні Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавчий лист №459/3123/15-ц виданий 26.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» 508 942, 79 грн.

16.07.2019 р. державний виконавець Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І.І. у виконавчому провадженні № 56807127 винесла постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешти на грошові кошти скаржника, що містяться на рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ АКБ «Львів», ПАТ «Кредобанк», АТ «Ощадбанк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «Ідея Банк».

Відповідно до довідки ГУ ПФУ у Львівській області від 30.01.2020 р. № 708, скаржник є пенсіонером і отримує пенсію за вислугу років.

З копій свідоцтв про народження серій НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 вбачається, що скаржник має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Згідно з довідкою Львівського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» від 20.02.2020 р. № 64, скаржник має рахунок у цьому банку, на яких надходить пенсія.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена з істотним порушенням вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження, не відповідає встановленим засадам виконавчого провадження та не виправдано позбавляє боржника коштів на життя.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 7 частини 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першоютретьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частин першої, другої статей 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною другою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Накладенням арешту на рахунок, з якого ОСОБА_1 отримує пенсію, яка є його єдиним джерелом доходу, поставило його у скрутне матеріальне становище. Даних про наявність у ОСОБА_1 інших доходів, крім пенсії, матеріали справи не містять. Арешт пенсійного рахунку порушує право боржника на отримання коштів, необхідних для існування.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що арешт накладений державним виконавцем ще на інші рахунки боржника не перешкоджає проведенню виконавчих дій та реальному виконанню рішення суду, а тому постанова про арешт коштів боржника, що винесена 16 липня 2019 року державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук Іванною Іваннівною у виконавчому провадженні № 56807127 в цій частині не підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвалу суду слід скасувати, постановити нове судове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника, що винесена 16 липня 2019 року державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук Іванною Іваннівною у виконавчому провадженні № 56807127 з примусового виконання виконавчого листа № 459/3123/15-ц, виданого 26 жовтня 2016 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 у користь ПАТ «Приватбанк» 508942,79 грн. в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ «Ощадбанк», МФО 325796, код отримувача НОМЕР_5 .

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, ст. 368, ст. 374, ст. 376, ст. 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 25 лютого 2020 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника, що винесена 16 липня 2019 року державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук Іванною Іваннівною у виконавчому провадженні № 56807127 з примусового виконання виконавчого листа № 459/3123/15-ц, виданого 26 жовтня 2016 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 у користь ПАТ «Приватбанк» 508942,79 грн. в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ «Ощадбанк», МФО 325796, код отримувача НОМЕР_5 .

Роз`яснити державному виконавцю Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Тимчук І.І. обов`язок, що встановлений ст. 453 ЦПК України, повідомити суд і скаржника про результати виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24.09.2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.