ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1265/19 Номер провадження 22-ц/814/1919/20Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

Секретар Ткаченко Т.І.

За участю: представника відповідача Савченко Б.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз"

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2020 року (повний текст складено 30.06.2020 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" про неправомірні дії працівників Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" по перекриттю газопостачання у приватне домоволодіння та відшкодування моральної шкоди.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з даним позовом до відповідача, уточненим у ході судового розгляду, посилаючись на те, що він є власником домовололодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке дісталось йому у спадок після смерті батьків.

Зазначає, що, 01 квітня 2019 року, без попередження та без його відома, за відсутності позивача, працівники ПрАТ «Гадячгаз» самовільно проникли до вищевказаного домоволодіння та опломбували кран газового стояка, тим самим грубо порушили його права, як споживача природного газу.

Разом із тим розділом 7 «Про порядок обстеження та припинення розподілу природного газу» Кодексу газорозподільних систем передбачено, що, для припинення газопостачання побутовому споживачу оператор ГРМ має надіслати рекомендоване поштове повідомлення про припинення розподілу газопостачання не менше ніж за три доби. При цьому у повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання.

Вважає, що підстав для опломбування газового стояка вказаного житлового будинку не було, оскільки він не має заборгованості по оплаті газопостачання, вчасно та щомісячно надає показники лічильника в абонентську групу підприємства, дотримується правил безпеки використання газу, підтримує газопровідну мережу на території домоволодіння у належному стані. Ніяких витоків, порушень, попереджень за минулі роки, починаючи з 1995 року, від газового господарства не надходило.

Вказує, що у відповіді ПрАТ «Гадячгаз», на його лист-заяву зазначається стандартна причина такого відключення, пов`язана з витоком природного газу.

У повторній заяві керівнику ПрАТ «Гадячгаз» від 28.05.2019 року позивач просив надати чітку відповідь, підтверджену документально, яким чином був виявлений витік газу і ким, в якому місці газопроводу, хто зі свідків чи органів місцевого самоврядування був присутній і який обсяг робіт проведено по ліквідації газовитоку, але відповідь на вказаний лист не надійшла. Його намагання поспілкуватись, знайти компроміс у вирішенні питання з керівництвом «Гадячгаз» завершились безрезультатно.

З урахуванням наведеного остаточно прохав: зобов`язати ПрАТ «Гадячгаз» за власний рахунок відновити газопостачання до його домоволодіння, за спричинені незручності, неможливість користуватись газовими приладами для підтримки життєдіяльності, як особі, що має другу групу інвалідності ЧАЕС; визнати протиправною бездіяльність голови правління ПрАТ «Гадячгаз» ОСОБА_2 і притягнути його до адміністративної відповідальності за ст.212-3 КУпАП та накласти штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; так як газопостачання не відновлено стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000 грн. (а.с.1-3,50).

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» про неправомірні дії працівників ПрАТ «Гадячгаз» по перекриттю газопостачання у приватне домоволодіння та відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.

Зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Гадячгаз» за власний рахунок поновити газопостачання до домоволодіння, власником якого є ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн

Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності голови правління ПрАТ «Гадячгаз» Шестерненка Д.І. і притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.212-3 КУпАП та накладення штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також позовні вимоги в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000 грн., залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ «Гадячгаз», посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги, посилаються на те, що місцевим судом було безпідставно відкрито провадження у даній справі, оскільки позовна заява містила ряд недоліків, при цьому ні залишена без руху ні повернута не була.

Вважають, що надана позивачем на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди медична документація, є неналежним доказом по справі. Окрім того, розмір такої шкоди апелянт вважає явно завищеним.

Зауважують, що місцевим судом при постановленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги факт витоку газу, що підтверджується актом припинення газопостачання №80294 від 01.04.2019 року та показаннями свідка ОСОБА_3 . Відтак, апелянт вважає, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку щодо недоведення відповідачем факту порушень, що могли бути підставою для припинення газопостачання у домоволодінні позивача.

Апелянт також не погоджується з розміром судових витрат, які визначені до стягнення з АТ «Гадячгаз».

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, внаслідок чого прохав залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що, згідно акту про припинення газопостачання №80294 від 01.04.2019 року, він не містить чіткого зазначення про порушення, яке стало підставою для відключення від системи газопостачання, і яке необхідно усунути споживачу. Так, вказаний Акт містить посилання на норму права, а саме на п.5.7 Правил безпеки газопостачання, який визначає умови, за яких у постачальника виникає право на відключення споживача, проте таке посилання не є тотожним чіткому та конкретному визначенню порушення. Вважає, що, оскільки АТ «Гадячгаз» не визначило конкретне порушення, то споживач не мав об`єктивної можливості його усунути, а, відповідно, позивач відновити газопостачання.

Зауважує, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, місцевим судом не було порушено норми процесуального права, та забезпечено право особи на доступ до правосуддя.

Вказує, що доводи апеляційної скарги стосовно безпідставності, на думку апелянта, стягнення моральної шкоди, є протиправними, оскільки така позивачу завдана свавіллям відповідача, що виразилось у безпідставному відключенні ОСОБА_1 газопостачання.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представника відповідача, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено місцевим судом та не заперечується сторонами по справі, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВРХ №225016 від 20.08.2012 року та Витягу про державну реєстрацію прав №36665861 від 11.12.2012 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.46,47). При цьому, сторонами по справі не оспорюється факт того, що у вказаному домоволодінні позивач не проживає.

Так, згідно довідки виконавчого комітету Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 09.09.2019р., ОСОБА_4 , 1990 року народження, зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.49).

Установлено, що 01.04.2019 року працівниками ПАТ «Гадячгаз» було складено Акт припинення газопостачання №80294 у будинку по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , опломбовано цокольний стояк дворового вводу, у зв`язку з витоком газу (а.с.22).

Відповідно до Витягу з наряду-завдання на припинення розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 від 01.04.2019 рокук вбачається, що дата останньої сплати споживача за надані послуги 05.03.2019 року (а.с.23).

Відтак, як установлено місцевим судом, у вказаних документах працівниками ПрАТ «Гадячгаз» невірно вказано номер належного ОСОБА_1 будинку, зокрема №53 замість вірного №51.

Як убачається з повідомлення ПрАТ «Гадячгаз» №587/524/06 від 20.05.2019 року, у зв`язку з наявними порушеннями вимог безпечної експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових будинків, а саме, у зв`язку із витоком природного газу, відповідно до п.5.7 Правил безпеки систем газопостачання, 01.04.2019 року було припинено газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Порядок відновлення газопостачання визначено пунктом 6 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, відповідно до якого відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (а.с.72).

У подальшому, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 28.05.2019 року щодо уточнення причин відключення його будинку від газопостачання, в якій просив дати відповідь, підтверджену документально, яким чином був виявлений витік газу і ким, в якому місці газопроводу, хто зі свідків чи органів місцевого самоврядування був присутній при виконанні робіт і який обсяг робіт проведено по ліквідації газовитоку (а.с.6).

Як убачається з повідомлення ПрАТ «Гадячгаз» від 26.06.2019 року за №742/662/06, згідно до виданого наряду-завдання працівниками ПрАТ «Гадячгаз» 01.04.2019 року проведено інвентаризацію встановленого газоспоживаючого обладнання у побутових споживачів в АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок позивача. У процесі огляду дворового вводу, що знаходиться на території домоволодіння позивача, було виявлено витік газу, та, у зв`язку з наявними порушеннями вимог безпечної експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових будинків, було припинено газопостачання за вищевказаною адресою шляхом відключення дворового вводу та опломбування цокольного стояка, про що складено акт припинення газопостачання №80294 від 01.04.2019 року. При цьому залучення свідків чи будь-якого органу для припинення газопостачання за вказаних підстав законодавством не передбачено (а.с.72).

Задовольняючи позов частково місцевий суд виходив із недоведеності відповідачем факту порушень експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання позивачем ОСОБА_1 у вказаному житловому будинку, що могло бути підставою для припинення газопостачання у домоволодіння, відтак позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача за власний рахунок поновити газопостачання до належного позивачу домоволодіння в с. Вельбівка було задоволено. Також, місцевим судом було зроблено висновок про доведеність факту заподіяння позивачу, внаслідок неправомірних дій відповідача, моральної шкоди, розмір якої оцінено в 5000,00 грн.

При цьому, вимога позивача щодо притягнення голови правління ПрАТ «Гадячгаз» ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.212-3 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян була відхилена, оскільки така не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, так як порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності та розгляду таких справ визначено Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, судом першої інстанції було вирішено питання судових витрат згідно вимог ст.141 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції в основному відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено ст.21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Згідно п.5.7 Правил безпеки систем газопостачання, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації.

Так, матеріалами справи установлено, що, у зв`язку із витоком природного газу, відповідно до п.5.7 Правил безпеки систем газопостачання, 01.04.2019 року було припинено газопостачання у належний позивачу житловий будинок та складено Акт припинення газопостачання №80294 у будинку по АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_1 , опломбовано цокольний стояк дворового вводу (а.с.22).

Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. Правил безпеки системи газопостачання України, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року №285, обов`язок забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України та відповідальність за технічний стан і безпечне користування газопроводами, газовими приладами, димовими та вентиляційними каналами покладено на власника такого майна.

У пункті 28 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року №2246, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2015 року №74 (далі -Правила надання населенню послуг з газопостачання), закріплено право споживача на отримання послуг з монтажу, технічного обслуговування та ремонту газових приладів і пристроїв, лічильників газу за своєю заявкою.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що обов`язок забезпечення утримання систем газопостачання та відповідальність за їх технічний стан і безпечне користування газовими приладами та газопроводами покладається на власника майна, а обов`язок монтажу, технічного обслуговування та ремонту газових приладів та систем газопостачання покладається на газорозподільні підприємства, які здійснюють їх обслуговування за заявкою споживача.

(Наведене відповідає висновку Верховного Суду зробленому у постанові від 25 липня 2018 року, справа № 477/193/17).

При цьому, як убачається, матеріали справи не містять жодних доказів стосовно того, що позивачем неналежним чином забезпечувалось утримання систем газопостачання чи вбачалась безвідповідальність утримання їх технічного стану чи порушення безпеки користування газовими приладами та газопроводами.

У наданих відповідях на звернення позивача (а.с.72), ПАТ «Гадячгаз» також не було конкретизовано, які саме порушення позивачем вимог експлуатації газового обладнання мали місце, що призвело до витоку газу та чи мали такі місце взагалі.

Відновлення газопостачання визначено п.6 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, відповідно до якого відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Відтак, з урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стовно того, що, оскільки відповідачем не доведено факт порушень експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання позивачем ОСОБА_1 , то позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача за власний рахунок поновити газопостачання до належного позивачу домоволодіння в с. Вельбівка є обгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги стовно того, що факт витоку газу підтверджується актом припинення газопостачання №80294 від 01.04.2019 року та показаннями свідка ОСОБА_3 , колегія суддів оцінює критично, оскільки матеріалами справи не встановлено саме факту порушення позивачем вимог щодо належного обслуговування газового обладнання, відтак, і обов`язку щодо оплати послуг по відновленню газопостачання у ОСОБА_1 також не виникло.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб..

Головною умовою покладення на особу обов`язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

Відповідно до п.п.3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, матеріалами справи установлено, що у належному позивачу житловому будинку було відключено газопостачання 01.04.2019 року, у зв`язку з витоком газу за відсутності в цьому вини ОСОБА_1 . Станом на день розгляду справи, газопостачання не відновлено, доказів протилежного не надано та відповідач відмовляється відновлювати газопостачання за свій рахунок.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стовно того, що, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка полягала в моральних стражданнях ОСОБА_1 , які він поніс внаслідок завдання шкоди його майну, спричинення незручностей по відсутності газопостачання понад півтора роки, необхідності постійно вчиняти дії (написання заяв до ПАТ «Гадячгаз») по відновленню свого порушеного права, які проте були безрезультатними, позивач зазнав емоційних страждань, вимушений був лікуватися та відновлювати своє здоров`я.

Враховуючи тривалість бездіяльності відповідача, а також те, що позивач є особою з інвалідністю 2-ї групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1) (а.с.5), має незадовільний стан здоров`я, колегія суддів вважає розмір моральної шкоди у 5000,00 грн., визначений до стягнення судом першої інстанції, правомірним та таким, що відповідає вимогам розумності та справедливості, при цьому, враховуючи, що відповідачем є юридична особа, такий розмір стягнення не буде занадто обтяжливим для нього.

Доводи апеляційної скарги стовно того, що надана позивачем на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди медична документація, є неналежними доказами по справі, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки матеріалами справи в повній мірі доведено факт протиправності дій відповідача по не поновленню газопостачання до належного позивачу житлового будинку, та факту спричинення ОСОБА_1 шкоди такими діями. Так, позивач повинен понад півтора роки вчиняти дії з відновлення свого порушеного права, що обумовлює наявність моральної шкоди, яка місцевим судом визначена у розмірі, яки є обґрунтованим.

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, що позовна заява містила ряд недоліків, при цьому ні залишена без руху ні повернута не була, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі твердження не впливають на правильність висновків суду про наявність підстав для часткового задоволення позову. Так, ч.3 ст.376 ЦПК України визначено перелік вичерпних порушень норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, до яких наведені апелянтом обставини не входять.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, при подачі даного позову ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи та учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.

Згідно пп.2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року установлено на рівні - 1921 грн., що є розрахунковою величиною при визначенні суми судового збору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням місцевого суду було задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру, що підлягала оплаті судовим збором в сумі 768,40 (1921*0,4) грн. та частково задоволено вимогу про стягнення моральної шкоди, яка підлягала оплаті в сумі 384,20 (768,40*50%), разом 1152,60 грн.

Відтак, рішення місцевого суду в частині вирішення питання судових витрат підлягає зміні, а саме необхідно зменшити суму до стягнення з 1536,80 грн. до1152,60 грн.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз", - задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2020 року, в частині стягнення судового збору змінити, зменшивши суму судового збору, що підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» на користь держави з 1536,80 (однієї тисячі п`ятсот тридцяти шести гривень 80 коп.) грн. до 1152,60 (однієї тисячі ста п`ятдесяти двох гривень 60 коп.) грн.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: Т.О. Кривчун

СУДДІ: Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак