Справа № 463/6282/18 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/811/4131/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.,

секретаря: Цапа П.М.,

за участю: представника апелянта Васильчикова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2019 року у справі,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни, третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна та право власності на підставі іпотечного договору, вилучення записів про обтяження та про право власності, об`єднаного з позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" до ОСОБА_2 , третя особа: Львівська міська рада, Центр надання адміністративних послуг Личаківського району міста Львова про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення.

ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій вона просила заборонити ПАТ «Перший Український міжнародний банк» вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь-який спосіб чи розпорядження в будь-який спосіб квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі шляхом вселення в таку, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Публічному акціонерному товариству «Перший Український міжнародний банк» вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь-який спосіб чи розпорядження в будь-який спосіб квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі шляхом вселення в таку.

Дану ухвалу оскаржило Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк»

В апеляційній скарзі зазначає, що вищевказана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає до скасування. Покликається на те, що в обґрунтування оскаржуваної ухвали про забезпечення позову суд посилається на норми ст. 149, 150 ЦПК України та приходить до висновку що зі змісту спірних правовідносин та заявлених позовних вимог вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому суд, врахував, що предметом судового розгляду є безпосередньо позовні вимоги ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про виселення ОСОБА_4 та позовні вимоги ОСОБА_4 , в яких вона оспорює право власності «Перший Український міжнародний банк» на спірну квартиру, вважаючи, що така належить їй на праві власності. За цих обставин, як зазначив суд першої інстанції, будь-які дії до вирішення зазначеного спору судом, в тому числі щодо виселення ОСОБА_4 із спірної квартири будуть неправомірними. А тому заяву про забезпечення позову задовольнив у спосіб, заявлений ОСОБА_3 представником ОСОБА_4 . Однак вважає, що такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам даної справи, а сама ухвала порушує права господарюючого суб`єкта.

Також вважає, що забезпечивши позов шляхом заборони ПАТ «ПУМБ» вчиняти будь-які дії шодо відчуження в будь - який спосіб чи розпорядження в будь-який спосіб квартирою АДРЕСА_1 , суд першої інстанції допустив дисбаланс інтересів сторін та втручання у господарську діяльність АТ «ПУМБ». Заборона ПАТ «ПУМБ» виконувати будь-які дії щодо відчуження та розпорядження щодо спірного майна може тлумачитися розширено і таким чином впливає на господарську діяльність відповідача, не забезпечує баланс інтересів сторін.

Крім того, висновок суду першої інстанції, цитує: «За цих обставин, як зазначив суд першої інстанції, будь-які дії до вирішення зазначеного спору судом, в тому числі щодо виселення ОСОБА_4 із спірної квартири будуть неправомірними», фактично свідчать про вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, а враховуючи що даний позов об`єднано з позовом АТ «ПУМБ» до ОСОБА_5 про виселення фактично свідчить про нехтування судом балансу змагальності сторін та неупередженого розгляду справи зі сторони суду.

Враховуючи наведене просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Інші сторони у справі в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлялися про час і місце судового засідання.

Частиною 2 ст.372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому суд враховував, що предметом судового розгляду є безпосередньо позовні вимоги ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про виселення ОСОБА_1 та позовні вимоги ОСОБА_1 , в яких вона оспорює право власності ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на спірну квартиру, вважаючи, що така належить їй на праві власності.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, їх співмірність та чи невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист. При цьому суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

По суті забезпечення позову є встановленням судом тимчасових обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні ґарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про забезпечення позову, у якій просила заборонити ПАТ «Перший Український міжнародний банк» вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь-який спосіб чи розпорядження в будь-який спосіб квартирою АДРЕСА_1 .

Із позовної заяви позивача вбачається, що нею заявлено позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору №5676283 від 07.09.2007 року укладеного між ЗАТ «Перший український Міжнародний банк» та ОСОБА_2 , визнання недійсним договору іпотеки від 07.09.2007 року між ЗАТ «Перший український Міжнародний банк», посвідченого Лаврик Т.Я., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за №5847, скасування рішення державного реєстратора КП «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_7 від 27.08.2018 року індексний номер 42716102 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Український міжнародний банк та вилучення запису про право власності №27652360.

В своїй позовній заяві ПАТ «ПУМБ» просило суд виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , з наданням іншого житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 та зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Личаківського району м. Львова, зняти з місця реєстрації ОСОБА_2 .

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 150, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, при цьому, здійснивши оцінку наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову, про вжиття якого просив позивач, і предметом заявлених ним позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Перший Український міжнародний банк» вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь-який спосіб чи розпорядження в будь-який спосіб квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі шляхом вселення в таку, фактично є вирішенням спору по суті, що не допускається згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Також слід зазначити, що п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України чітко визначає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, а не будь які дії, а відтак суд прийшов до хибного висновку щодо застосування такого виду забезпечення позову як заборону будь яких дій.

Крім цього, позивачем не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, не зазначено, яким чином вказаний захід забезпечення позову може сприяти виконанню рішення суду, із урахуванням принципу диспозитивності, позивач не довів обставин, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього можливого рішення суду.

За таких обставин ухвала суду, як постановлена з порушенням вимог процесуального закону, підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.374 ч.1 п.2, 376, 383,384, 389- 391 ЦПК України, суд, -п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» - задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Перший Український міжнародний банк» вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь-який спосіб чи розпорядження в будь-який спосіб квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі шляхом вселення в таку - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 21 лютого 2020 року.

Головуючий О.М.Ванівський

Судді Н.М. Курій

О.Я.Мельничук