Номер справи 237/867/20
Номер провадження 2/237/695/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.09.20 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та зміну способу їх стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 17 листопада 2017 року присуджено стягувати з відповідача - ОСОБА_2 аліменти у твердій грошові формі у розмірі 1000 гривень на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що ОСОБА_2 на даний час офіційно працевлаштований, однак свої доходи приховує, позивач зазнає матеріальних труднощів, оскільки вона з сином живе за рахунок випадкових заробітків позивача та допомоги матері позивача, вказаних грошових коштів не визначає для повноцінного догляду за сином. Крім того позивач звертає увагу суду на те, що потреби її дитини значно зросли, а відповідач допомоги у вихованні дитини, догляді за нею участі не бере. Прохання позивача розділити витрати на утримання дитини відповідач не уваги не приймає.

Ухвалою суду від 02 квітня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження .

У судове засідання, позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Станом на 29 вересня 2020 року відзив на позов від відповідача ОСОБА_2 до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі був належним чином повідомлений, заперечень на позов не подав, розпорядившись таким чином своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 червня 2010 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки Костянтинівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області від 19 лютого 2020 року за № 292 ОСОБА_1 проживає разом із своїм сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Костянтинівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів від 19 лютого 2020 року за № 01-19/27 ОСОБА_3 навчається в 3 класі Костянтинівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів.

З копії довідки Катеринівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 20.11.2020 року ОСОБА_3 перебуває на обліку у сімейного лікаря ЗП-СМ. Наглядаєтсья окулістом з діагнозом: міопія з 25.09.2017 року.

Копією заочного рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 17.11.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 стягнуто аліменти в твердій грошові форму у розмірі 1000 гривен.

Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 останній дав свою згоду на тимчасові поїздки ОСОБА_3 у супроводі його матері ОСОБА_1 ат/або його бабусі ОСОБА_4 .

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зі змісту ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Водночас, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також, згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

З огляду на викладене, із врахуванням того, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати, покращення матеріального стану відповідача, вік дитини, що обумовлює збільшення коштів, потрібних на її утримання, керуючись принципом виваженості та справедливості, з метою захисту прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню.

Водночас, вирішуючи питання про часовий проміжок часу з якого розпочинається стягнення аліментів у збільшеному розмірі суд враховує роз`яснення, наведені в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення збільшеного розміру аліментів саме з дати подання позовної заяви задоволенню не підлягають.

За приписами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та зміну способу їх стягнення - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів змінивши спосіб їх стягнення, та щомісячно стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх сумісного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Я.Ю. Кучко