ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Харків

Справа № 621/64/20

Провадження № 22-ц/818/4572/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Тичкової О.Ю., Бурлака І.В.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові,

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 березня 2020 року, ухвалене суддею Бородавка К.П.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн, щомісячно.

В обґрунтування позову зазначала, що з 05.09.2006 року сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем. Відповідач до грудня 2019 року забезпечував дитину матеріально в повній мірі, на забезпечення дитини він виділяв близько 2500 грн щомісячно та ніс додаткові витрати на утримання дитини. У грудні 2019 року відповідач створив нову сім`ю, подав позов до Зміївського районного суду Харківської області про розірвання шлюбу, утримання сина переклав на позивача.

29.01.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив, за змістом якого він позов визнає частково, готовий сплачувати аліменти на сина в розмірі 1/4 частини доходів, оскільки в нього погіршився стан здоров`я, який не дозволяє йому займатися важкими роботами та має на утриманні матір похилого віку ОСОБА_5 , 1939 року народження. Відповідач зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому перебуває на обліку в Зміївському об`єднаному управлінні ПФУ, де щомісячно отримує дохід, який не дорівнює 20 000 грн, як помилково зазначає позивач (а.с.25-27).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1109 гривень щомісячно, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмолено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що зважаючи на покладення законодавцем обов`язку утримувати дитини на обох батьків, а також мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1109 грн щомісячно (50% від 2218 грн).»

На це рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині визначеного розміру аліментів та ухвалити нове, яким визначити збільшений розмір стягуваних аліментів у сумі 2500 грн щомісячно.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не прийняв доводи про неофіційний дохід відповідача, окрім пенсії, в звязку з чим стягнув аліменти у розмірі, який ставить їхнього сина в тяжке матеріальне становище.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.Визнає свій обов`язок по утриманню неповнолітнього сина, який проживає з позивачем. Проте у зв`язку зі станом здоров`я, який не дозволяє йому займатися важкими роботами та маючи на утриманні матір похилого віку не має змоги платити більший розмір аліментів. Також зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому перебуває на обліку у Зміївському об`єднаному управлінні ПФУ, де щомісячно отримує дохід, який не дорівнює 20 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що з 05.09.2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

За результатом огляду відділенням лазерних методів лікування ока ОСОБА_3 , проведеного 20.11.2019 року, виписаний рецепт на окуляри від 21.01.2020 року (а.с.47).

З фіскального чеку від 23.07.2020 року вбачається, що в магазині «Оптика» придбані окуляри на суму 2241,10 грн (а.с.48).

Згідно з довідками Головного управління в Харківській області ПФУ від 29.01.2020 року №942/02.9-20 та від 07.02.2020 року відповідач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Зміївське об`єднане управління ПФУ та отримує пенсію за віком, яка становить за період серпень 2019 р. - січень 2020 року всього 9532 грн. (а.с.31), за лютий 2020 року 1638 грн (а.с.42).

З консультативного висновку лікаря - спеціаліста від 30.01.2020 року №08/4788 вбачається, що відповідач має діагноз: артроз обох ліктьових суглобів, рекомендовано лікування та фізичне обмеження на верхні кінцівки (а.с.38).

Відповідно до свідоцтва про народження відповідача його матір`ю є ОСОБА_5 (а.с.39), за посвідченням серія НОМЕР_1 1939 року народження (а.с.40).

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разідостатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень.

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення від 25.03.2020 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років до 18 років не може бути меншим ніж 1109 грн.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Аналізуючи наявні у справі докази суд вважає, що суд першої інстанції у повній мірі врахував вимоги ст.182 СК України, та взяв до уваги матеріальне становище відповідача.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції також врахував, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач має неофіційний дохід та має у користуванні майно, яке перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, що підтверджує його можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі є припущенням, належних та допустимих доказів матеріали справи не містять, таких не було надано позивачем і суду апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.В. Бурлака

О.Ю. Тичкова