Провадження № 2/712/1746/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Пересунька Я.В.,

при секретарі - Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» про визнання недійсним договору, зобов`язання вчинити дії та усунення перешкод у користуванні власністю,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, просять визнати недійсним договір № Ч/5510-Т від 1 липня 2016 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Явір-2000» про надання послуг охорони майна за допомогою пульта централізованого спостереження щодо квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати ТОВ «Явір-2000» демонтувати сигналізацію у вказаній квартирі; зобов`язати банк не чинити перешкод позивачам у володінні, розпорядженні та користуванні квартирою і надати ключі від вхідних дверей та вхідного тамбуру.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві приватної власності (по 1/2 частинні кожній) належить квартира АДРЕСА_1 . Із 25 січня 2016 року на виконанні Центрального відділу Державної виконавчої служби у Черкаській області перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Придніпровським районним судом міста Черкаси, про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з вище вказаної квартири. 22 серпня 2016 року вказані виконавчі провадження завершені у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду. Вказували, що банк, не дочекавшись завершення виконавчого провадження, незаконно 01 липня 2016 року уклав договір про надання охоронних послуг з ТОВ «Явір-2000» та змінив замки на вхідних дверях.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 1 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 травня 2020 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2020 року прийнято справу до провадження судді Пересунька Я.В. та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 13 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У вступному слові в судовому засіданні 24 вересня 2020 року адвокат позивачів - Топор І.О. позов підтримав.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Назаренко С.М. проти задоволення позову заперечив.

ТОВ «Явір-2000» свого представника в судове засідання не направило, про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином.

Заслухавши вступне слово представника позивачів та представника банку, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом установлено, що 13 вересня 2007 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», назву якого змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк» (теперішня назва АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 уклали кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 70 400 дол. США.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 13 вересня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передали в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Частинами 1 та 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

ОСОБА_3 не виконав взяті ним зобов`язання за кредитною угодою, тому рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2011 року у справі № 2-53/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 17 травня 2012 року, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13 вересня 2007 року в розмірі 63 605,19 дол. США звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності. Встановлено спосіб реалізації шляхом продажу квартири ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем.

Судом також установлено, що 1 липня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ТОВ «Явір-2000» укладено договір про надання послуг охорони майна за допомогою пульта централізованого спостереження. Об`єктом охорони є квартира АДРЕСА_1 .

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до та після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», залишаються в силі, а їх виконання припиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону.

Крім того, згідно з п.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

За таких обставин, оскільки вчиняти дії щодо звернення стягнення на спірну квартиру після набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» банк не мав права, то рішення у справі № 2-53/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке не підлягало виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», - не позбавило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на це майно до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і до вчинення відповідних процесуальних дій після цього.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказували, що банк до закінчення виконавчого провадження незаконно змінив замки на вхідних дверях у належній їм квартирі АДРЕСА_1 , уклав договір про надання охоронних послуг щодо вказаної квартири з ТОВ «Явір-2000» та перешкоджає позивачам користуватися цим майном.

Надаючи оцінку цим доводам позивачів в контексті встановлених судом обставин, суд робить такі висновки.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору), якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов`язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб. Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. Іпотекодержатель має право у будь-який час протягом строку дії іпотечного договору за умови попереднього письмового повідомлення іпотекодавця перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки. Іпотекодавець зобов`язаний не перешкоджати реалізації цього права іпотекодержателем, надавати йому всі документи, необхідні для перевірки наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, а також негайно на вимогу іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки. Проведення іпотекодержателем зазначеної перевірки не повинно призупиняти користування предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення або іншим чином порушувати права іпотекодавця чи іншої особи, в тимчасовому користуванні якої знаходиться предмет іпотеки.

Таким чином, залишаючись власниками спірної квартири, саме ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як іпотекодавці за іпотечним договором, зобов`язані були вчиняти дії щодо збереження належного їм предмета іпотеки (квартири).

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, уклавши договір № Ч/5510-Т від 1 липня 2016 року про надання послуг охорони майна за допомогою пульта централізованого спостереження щодо квартири АДРЕСА_1 без згоди власників, змінивши замки на вхідних дверях та тамбурі при вході в квартиру, відповідачі порушили вказані норми закону та права власників вказаного об`єкту нерухомого майна.

При цьому суд також враховує, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду міста Черкаси від 5 лютого 2018 року у межах кримінального провадження за ст. 356 КК України (справа № 712/774/18) було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та перебуває в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк», а постановою Черкаського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у справі № 711/4787/16-ц визнано незаконними дії посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо виселення ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , здійснені при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12 травня 2015 року № 2314/9019/12.

З огляду на викладене, порушене право позивачів підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору № Ч/5510-Т від 1 липня 2016 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Явір-2000» про надання послуг охорони майна за допомогою пульта централізованого спостереження щодо квартири АДРЕСА_1 , а також шляхом зобов`язання ТОВ «Явір-2000» демонтувати сигналізацію у зазначеній квартирі та зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» не чинити перешкод позивачам у володінні та користуванні квартирою, надати їм ключі від вхідних дверей квартири та ключі від вхідного тамбуру до неї.

Разом з тим, підстави для зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» не чинити перешкод позивачам у розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 - відсутні, оскільки зазначена квартира перебуває в іпотеці банку, а тому розпорядження нею без згоди іпотекодержателя (банку) може призвести до порушення прав останнього.

З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивачів необхідно стягнути понесені позивачами судові витрати у виді судового збору (пропорційно до задоволених вимог), у тому числі й за розгляд справи в апеляційному та касаційному порядках.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 82, 89, 141, 259, 264-265, 268 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір № Ч/5510-Т від 1 липня 2016 року, укладений між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» про надання послуг охорони майна за допомогою пульта централізованого спостереження щодо квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» демонтувати сигналізацію у квартирі АДРЕСА_1 .

Зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» не чинити перешкод ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та ключі від вхідного тамбуру до цієї квартири.

Відмовити в задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» не чинити їм перешкод у розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у виді судового збору в розмірі 3 900 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у виді судового збору в розмірі 3 900 грн.

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 компенсацію судових витрат у виді судового збору в розмірі 920 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» на користь ОСОБА_2 компенсацію судових витрат у виді судового збору в розмірі 920 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач: АТ КБ «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д ;

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-2000», , місцезнаходження: 36007, Полтавська область, м.Полтава, вул. С. Кондратенко, 6.

Повний текст рішення суду складено 9 жовтня 2020 року.

Суддя: Я.В. Пересунько