Справа № 752/1567/17
Провадження № 2/752/257/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства "Солом`янка-Сервіс", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Яна Леонідівна та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна, про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння , -

встановив:

у січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 26 грудня 2011 ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним ногтаріусом Київського міського нотарівального округу Чорною Л.В., яким заповіла позивачу все майно, яке належить їй на день смерті. 18 квітня 2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кривошия Н.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , у зв"язку з чим була заведена спадкова справа за № 03/2016.

Позивач стверджує, що зі спадкодавцем ОСОБА_4 вона була в дуже теплих стосунках, допомагала їй у всьому, доглядала її. Крім позивача з спадкодавцем ніхто так не спілкувався, тому це і стало підставою укладання заповіту.

В кінці 2016 року позивач дізналася, що 22 лютого 2012 року ОСОБА_4 подарувала квартиру ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. за реєстровим № 463.

Позивач зазначає, що у померлої родини не було, останні роки вона була для неї самою близькою людиною. У них були довірительські стосунки. За час спілкування померла ніколи не згадувала ім`я ОСОБА_2 . У неї не було наміру дарувати, чи вчиняти будь-які дії щодо передачі свого майна невідомій особі ОСОБА_2 . Візуальний огляд підпису на спірному договорі не схожий з підписом померлої ОСОБА_4 , а отже містить ознаки підроблення.

21.01.2017 року вищевказана квартира була відчужена ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Сташковою А.Г. за реєстровим № 155.

За таким підстав, позивач просить:

-визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 02 лютого 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. за реєстровим № 463, та скасувати його державну реєстрацію, здійснену державним реєстратором КП «Солом`янка -Сервіс» за № 17976221 від 12 грудня 2016 року,

-визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом,

-витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності даної квартири, здійснену приватним нотаріусом КМНО Сташковою А.Г. за № 18651523 від 21.01.2017р. на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Сташковою А.Г.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 20 т. 1)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року з метою забезпечення позову заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 32 т.1)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року у справі призначена судово-почеркознавча експертиза. ( а.с. 208 т. 1)

Відповідач ОСОБА_3 надіслав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 183 т.2) Просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необхідність застосування судом наслідків пропуску строку позовної давності, оскідьки оспорюваний договір дарування був укладений 22 лютого 2012 року, а в суд позивач звернулася лише у січні 2017 року. Також зазначає про неможливість застосування реституції як способу захисту цивільного права, оскільки між власником та набувачем майна відсутні договірні відносини.

Позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив просить задовольнити позов. (а.с. 159 т.2) Зазначає, що про існування оспорюваного нею договору дарування їй стало відомо лише у грудні 2016 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Представник відповідача Дашкеля С.Г.в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г. в судове засідання не з"явилася, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Я.Л. у судове засідання також не з`явилася, про день, час та місце судового засідання була повідомлена судом у встановленому законом, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13 лютого 2017 року відділом реєстрації смерті у м. Києві управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві. (а.с. 199 т. 1)

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації 25 листопада 2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що за час життя 26 грудня 2011 року ОСОБА_4 склала на ім"я позивача ОСОБА_1 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорною Л.В., яким на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не склалося, і взагалі все те, що буде належати її на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 (а.с.9 т. 1)

18 квітня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кривошия Н.А. з заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 03/2016. (а.с. 164 т. 1)

Також встановлено, що 02 лютого 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_6 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 10 т.1)

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 77294486 лише 12 грудня 2016 року квартира АДРЕСА_1 , була зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 02.02.2012. (а.с. 15 т.1) Підставою внесення такого запису стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32873032 від 12.12.2016 р. державного реєстратора КП "Солом"янка - Сервіс" Яцюта А.В.

21 січня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г.,зареєстрований в реєстрі за № 463, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_3 набув права власності на вказану квартиру. (а.с. 144 т.1)

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що оспорюваний нею договір дарування квартири, посвідчений 02 лютого 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., є недійсним, оскільки підпис, що міститься в договорі дарування, не належать померлій ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Так, відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст. 216 ЦК України).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 у даній справі була призначена судово-почеркознавча експертиза. (а.с. 95 т. 2)

20 лютого 2019 року експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок № 22039-22041/18-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи. (а.с. 99 т.2) Відповідно до висновку № 22039-22041/18-32 підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Підписи» у рядку «Дарувальник» на зворотній стороні договору дарування квартири від 02.02.2012, що складений від імені ОСОБА_4 на ім"я ОСОБА_2 (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 463, нотаріальний бланк ВРР № 012415), виконано рукописним способом (кульковою ручкою) без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Рукописний запис « ОСОБА_4 » в графі «Підписи» у рядку «Дарувальник» на зворотній стороні договору дарування квартири від 02.02.2012, що складений від імені ОСОБА_4 на ім"я ОСОБА_2 (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 463, нотаріальний бланк ВРР № 012415) виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою. Від імені ОСОБА_4 в графі «Підписи» у рядку «Дарувальник» на зворотній стороні договору дарування квартири від 02.02.2012, що складений від імені ОСОБА_4 на ім"я ОСОБА_2 (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 463, нотаріальний бланк ВРР № 012415) виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 (а.с. 104 т.2)

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, суд вважає обгрунтованими доводи позивача про відсутність волевиявлення ОСОБА_4 на укладення 02.02.2012 року договору дарування з ОСОБА_2 .

З урахуванням положення ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Зважаючи на доведеність позовних вимог в цій частині, суд вважає необхідним визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 02 лютого 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. за реєстровим № 463, та скасування його державної реєстрації, здійсненої державним реєстратором КП «Солом"янка -Сервіс» за № 17976221 від 12 грудня 2016 року.

При цьому, суд вважає необхідним відмовити у застосуванні строку позовної давності.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Твердження відповідача, що позивач довідалася або могла довідатися про порушення свого права в день укладання спірного договору дарування - 02 грудня 2012 року спростовуються доказами наявними у матеріалах справи, зокрема поясненнями позивача, що про порушене право позивач дізналась у 2016 році після відвідування нотаріуса, а також Інформаційною довідкою № 78575446 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого зазначений договір було зареєстровано державним реєстратором КП "Солом"янка - Сервіс" лише 12 грудня 2016 року, тобто вже після смерті дарувальника ОСОБА_4 (а.с. 14 т.1)

Відповідач доказів на спростування цієї обставини не надав.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру та витребування майна з чужого незаконного володіння не підлягають задоволенню та є передчасними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач зазначила, що спадкодавцеві за життя на праві власності належала спірна квартира АДРЕСА_1 , але правовстановлюючий документ на це майно у позивача відсутній.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кривошия Н.А. з заявою про прийняття спадщини. (а.с.165 т. 1)

Постанови про відмови у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, в тому числі на спірне спадкове майно, матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст.4, ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Тобто, до суду звертаються за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окрім цього, відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, передчасно обрала зазначений нею спосіб захисту в частині вимог про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, як наслідок, такі позовні вимоги є необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивач 640 грн. судового збору та 5 720 грн. вартості експертизи.

Керуючись статтями10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства "Солом`янка-Сервіс", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Яна Леонідівна та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна, про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений 02 лютого 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л., зареєсрований за реєстровим № 463, та скасувати його державну реєстрацію, здійснену державним реєстратором КП «Солом`янка - Сервіс» за № грудня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору та 5 720 грн. вартості дослідження.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2020 року.

Суддя: