1Справа № 335/1982/20 2/335/1247/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олена Вікторівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олена Вікторівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
ВСТАНОВИВ:
04.03.2020 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Кузьмінова Д.В., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В., про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Ухвалою суду від 04.05.2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
10.06.2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Лелікова С.О., до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В., про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Ухвалою суду від 01.07.2020 року, зустрічну позовну заяву було прийнято до провадження та об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 , закрито підготовче провадження у справі.
07.09.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_5 , який визнав позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , просив розглянути справу без його участі.
01.07.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_4 , яка визнала позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , просила розглянути справу без її участі.
07.09.2020 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про визнання зустрічного позову ОСОБА_2 , справу просив розглянути без участі сторони позивача за первісним позовом.
07.09.2020 року від представника ОСОБА_2 надійшла заява про визнання первісного позову ОСОБА_1 , справу просив розглянути без участі сторони позивача за зустрічним позовом.
Від третьої особи - приватного нотаріуса ЗМНО Коноваленко О.В. пояснень не надходило. Приватний нотаріус подала заяву про розгляд справи за її відсутності. На виконання ухвали суду від 01.07.2020 року надійшли матеріали спадкової справи № 50/2019, дата заведення 07.11.2019 року. Відсутність третьої особи не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
В позовних заявах позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 зазначили, що 18.06.2019 року відкрилася спадщина після померлої ОСОБА_6 , яка була матір`ю ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_1 .
До складу спадщини входила квартира АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_6 було складено заповіт який містив розпорядження про перехід права власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті останньої до ОСОБА_1 .
У визначений законом шестимісячний строк спадкоємці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. із заявами про прийняття спадщини.
19.12.2019 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. були видано свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 , а саме на 1/6 частину квартири та ОСОБА_4 на 1/6 частину квартири, в порядку спадкування за правом на обов`язкову частку у спадщині.
Разом з цим нотаріусом біло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 та за правом на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_2 .
У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з відповідними позовами в яких виклали вищевказані обставини.
Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, зважаючи на позиції сторін, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а згідно ст. 1220 ЦК України встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1223 ч.ч. 1, 2 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
В частині 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що к першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 1 статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала в квартирі АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19.06.2019 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 285.
За життя ОСОБА_6 заповіла всю квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується заповітом, посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиним Г.Г. 18.06.2008 року, та зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 576.
Окрім спадкоємця за заповітом спадкоємцями ОСОБА_6 також були її діти спадкоємці першої черги, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження.
Згідно законодавства України непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю І, ІІ, ІІІ груп, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.02.2014 року в справі № 1-1/2014 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої ст. 1241 ЦК України, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 СК України, який відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».
Таким чином, діти померлої - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вважаються повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця за віком.
Отже, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , набули права на обов`язкову частку в спадщині тобто половину від частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкову частку).
В разі спадкування за законом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як спадкоємці першої черги успадкували б по 1/3 частині спадкового майна кожен, отже, зважаючи на наявність заповіту, у відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , повинні успадкувати половину від зазначеної долі. Тобто, кожен зі спадкоємців повинен успадкувати 1/6 частину спадкового майна померлої, в тому числі 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 кожен.
Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 видано 19.12.2019 року ОСОБА_3 , право власності зареєстровано в реєстрі за № 5189.
Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 видано 19.12.2019 року ОСОБА_4 , право власності зареєстровано в реєстрі за № 5190.
ОСОБА_2 було відмовлено через недостатність документів, які підтверджують факт родинних відносин спадкоємиці з померлою та неможливістю перевірки відомостей в реєстрах України, при тому що спадкоємиця є не є громадянином України, а має статус не громадянина Латвійської республіки.
Згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 05.02.2020 року № 104/02-31, виданої не громадянці Латвійської республіки ОСОБА_7 приватний нотаріус ЗМНО Коноваленко О.В. встановила відсутність документів на підтвердження родинних відносин з спадкоємицею. При цьому необхідні відомості нотаріусу також не вдалося встановити з Реєстру актів цивільного стану, оскільки актові записи не зареєстровані на території України. Як наслідок ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом на обов`язкову частку у спадщині.
При цьому суд вважає, що ОСОБА_2 надано достатні та належні документальні докази які свідчать про факт родинних відносин з померлою матір`ю.
Суду були надані наступні документи.
Свідоцтво про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , видане Черняховським міськбюро РАЦС Калінінградської області 31.08.1961 року. В полі батьки зазначені ОСОБА_9 , в полі матір зазначена ОСОБА_6 . Факт зміни прізвища ОСОБА_8 , доводиться свідоцтвом про шлюб, який укладено 28.02.1970 року між ОСОБА_10 , 1945 року народження, та ОСОБА_8 , 1946 року народження. При укладенні шлюбу остання отримала прізвище ОСОБА_11 .
Згідно паспорту не громадянина Республіки Латвія № НОМЕР_1 виданого 22.03.2019 року ОСОБА_12 , місце народження Росія, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Таким чином, в сукупності вказані документи свідчать про те, що ОСОБА_12 , яка звернулася до суду, з документами, що посвідчують особу - не громадянина Республіки Латвії є донькою померлої ОСОБА_6 .
Отже, ОСОБА_2 є спадкоємицею померлої ОСОБА_6 та, зважаючи на вік має право на спадкування за правом обов`язкової долі у спадщині поруч з іншими дітьми спадкодавця.
Виходячи з вищезазначених розрахунків доля ОСОБА_2 в спадковому майні складає половину від того, що вона б спадкувала за законом, тобто половину від 1/3 частини спадкового майна, що складає 1/6 частину.
Загалом за правом обов`язкової долі у спадщині вищевказані спадкоємці отримали 1/6+1/6+1/6 = Ѕ частин спадкового майна, в тому числі й квартири АДРЕСА_1 .
Щодо прав спадкоємиці за заповітом ОСОБА_1 то суд виходить з наступного.
Згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 05.02.2020 року № 105/02-31, виданої громадянці Латвійської республіки ОСОБА_13 , приватний нотаріус ЗМНО Коноваленко О.В. встановила розбіжності в даних особи, яка звернулася за спадщиною з відомостями зазначеними у заповіті, а саме не відповідність анкетних даних заявника ОСОБА_14 , при тому то що в заповіті зазначено ОСОБА_1 . Як наслідок, у зв`язку з відсутністю по-батькові в офіційних документах, що посвідчують особу ОСОБА_14 та відсутності інформації про ОСОБА_15 в Реєстрі актів цивільного стану записів про народження такої особи, адже місцем народження останньої є Латвійська республіка, нотаріусом було відмовлено останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 .
При цьому заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиним Г.Г. 18.06.2008 року, містить заповітне розпорядження про те, що належна ОСОБА_6 однокімнатна квартира АДРЕСА_1 вона заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В свідоцтві про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке видане 05.10.1976 року № XII 352497 в полі батько зазначений ОСОБА_10 , в полі матір зазначена ОСОБА_2 , місце видачі в м. Рига Латвія.
Згідно паспорту громадянина Латвії № НОМЕР_2 - позивача за первісним позовом ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з зазначеним місцем народження м. Рига.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_2 та відповідно онукою спадкоємиці ОСОБА_6 , а отже заповіт складений саме на позивача за первісним позовом.
Зважаючи що за правом обов`язкової долі три спадкоємці ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 набули право власності загалом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , таким чином ОСОБА_17 повинна успадковує Ѕ частину квартири за заповітом.
Згідно п. 4.12 глави 10 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Як передбачено ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Постановами нотаріуса від 05.02.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з тих підстав, що з наданих документів нотаріус не вбачала достатніх відомостей для ідентифікації цих осіб як спадкоємців.
Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Постанови нотаріуса про відмову видати позивачам свідоцтва про право на спадщину, якою завершена процедура нотаріального розгляду їх заяви про це, перешкоджає позивачам захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ними права власності долі в успадкованій квартирі, що відповідає приписам ст. 16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно.
Питання про розподіл судових витрат учасниками справи відповідно до ст.141 ЦПК України на вирішення суду не ставилось.
На підставі ст.ст. 4, 12, 13,76, 81, 206, 258, 259, 265, 315, 319, 353, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 1220, 1216, 1217, 1218, 1223, 1241, 1261-1265, 1268, 1270 ЦК України, суд,
Первісний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Суддя В.О. Макаров