Провадження №2/522/6539/20
УХВАЛА

13 жовтня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ «Дельта банк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.10.2020 року даний позов був переданий за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

У порядку авторозподілу матеріали справи 08.10.2020р. надійшли до судді Домусчі Л.В..

Ухвалою суду від 13.10.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 09.11.2020 року.

Разом із позовом позивачем було заявлено до суду клопотання про забезпечення позову, згідно якого просив накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м, та квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,0 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м..

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, подане клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала. щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається із матеріалів заявленого позову, ОСОБА_1 просить суд:

- визнати недійсними договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «Укрсиббанк» у якості продавця, та ПАТ «Дельта банк» (перейменоване в Приватне Акціонерне Товариство «Дельта банк»), у якості покупця, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., (реєстр №2949, 2950); договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 07 червня 2019 року, укладений між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., (реєстр №1181); договір №1496/К з двома додатками під №1 про відступлення прав вимоги від 07 червня 2019 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до договору;

- зобов`язати ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» (адреса: 04073, м Київ, просп. Степана Бандери, 28А, ЄРДПОУ 38004195) повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., яка належить ОСОБА_1 згідно із договором купівлі-продажу, посвідченого 12 квітня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №935;

- зобов`язати ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» (адреса: 04073, м Київ, просп. Степана Бандери, 28А, ЄРДПОУ 38004195) повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,0 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., яка належить ОСОБА_1 згідно із договором купівлі-продажу, посвідченого 12 квітня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №940;

- зобов`язати ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» (адреса: 04073, м Київ, просп. Степана Бандери, 28А, ЄРДПОУ 38004195) не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні квартирами;

- стягнути моральну шкоду з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на користь ОСОБА_1 у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивачів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості і адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявники просили вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову у цій справі підлягає задоволенню.

Поміж тим, згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Із урахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Спір стосується оскарження права власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151 - 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

До розгляду справи по суті забезпечити позов шляхом накладення арешту на наступні об`єкти нерухомого майна: - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м; та - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,0 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м..

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради та сторонам по справі.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: Л.В. Домусчі