ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 2033/2-2773/11

провадження № 22-ц/818/1548/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Хорошевського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 липня 2012 року, ухвалене у складі судді Горпинич О.В.,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу у розмірі 15954 долари США 93 цента в гривневому еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ на дату постановлення рішення та судових витрат.

Позов обґрунтований тим, що 27 серпня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (надалі Договір). Відповідно до Договору, Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 21 783 доларів США, що станом на момент видачі кредиту становило 110 004 грн., під заставу рухомого майна - транспортного засобу - марки Great Wall SAFE 2007 року випуску чорного кольору , номери агрегатів : НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Позичені грошові кошти ОСОБА_1 повинен був повернути у строк до 27 серпня 2013 року зі сплатою процентів за використання кредиту у розмірі 11,5% річних відповідно до Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту, встановленому у додатку № 1 до Договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № П/0 (надалі Договір Поруки) та ОСОБА_3 договір поруки № П1/0 (надалі Договір Поруки1). Оскільки ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за Договором не виконує, Банк просив стягнути солідарно з нього та поручителів заборгованість, що утворилася станом на 14.10.2011 в розмірі 15 954 доларів США 93 цента , що по курсу НБУ станом на 14.10.2011 складала 127 251 грн 71 коп., з яких: 6 958 доларів США 54 цента заборгованість за кредитом; 5 102 доларів США 61 цент - прострочена заборгованість за кредитом; 3 106 доларів США 39 центів - прострочена заборгованість по процентам; 519 доларів США 72 цента - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 267 доларів США 67 центів - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 липня 2012 року позов задоволено: стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за Договором у сумі 15 954 доларів США 93 цента , що в гривневому еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ станом на 17.07.2012 складає 127 479 грн. 89 коп, та судові витрати вигляді судового збору в розмірі 1 272 грн 51 коп та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн (т.1 а.с. 63-67).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2016 року Банк замінений правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (т.1 а.с. 141 - 142).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду відмовлено ( т.2 а.с. 70 - 71).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія « Довіра та Гарантія» замінена на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінрайт» (надалі - ТОВ «ФК «Фінрайт», т.2 а.с. 112 - 114).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить зазначене заочне рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час судового розгляду суд неповно встановив обставини у справі, а саме, час виникнення у позивача права на стягнення заборгованості за Договором та, як слідство, неправильно застосував до спірних правовідносин вимоги ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), що передбачають припинення поруки. Крім цього, суд не перевірив та не дав належної оцінки тому, що додатковою угодою № 1 до договору була збільшена відповідальність поручителя. Але згоди на укладення зазначеної додаткової угоди ОСОБА_2 не давала. Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження отримання грошових коштів позивальником. Внаслідок цього суд не мав достатніх підстав для ухвалення рішення про стягнення заборгованості як з позичальника, так і з поручителів.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі Банк) та ОСОБА_1 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту у розмірі 21 783 долари США та заставу транспортного засобу (надалі Договір). Відповідно до умов Договору кредит було надано на придбання автомобілю Great Wall SAFE 2007 року випуску чорного кольору , номери агрегатів : НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 ( надалі Автомобіль) (т. 1 а.с. 5 - 9).

За умовами Договору Банк зобов`язався надати відповідачу у кредит грошові кошти у сумі 21 783 доларів США 00 центів, що за курсом НБУ на день укладання договору складало 110 004 грн, на строк до 27 серпня 2013 року з процентною ставкою 11,5% річних, а відповідач зобов`язався прийняти кредитні кошти, належним чином їх використати, сплатити плату за надання кредитних коштів та повернути зазначені кошти позивачу в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку 1 до Договору, але в будь - яком випадку не пізніше 27 серпня 2013 року ( п.п. 1.1., 1.2.2.. 1.3.1 Договору).

Для забезпечення виконання зобов`язань за Договором ОСОБА_1 відповідно до п.п.2.1, 2.4 Договору передав у заставу Банку Автомобіль Great Wall SAFE, який належав позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого РЕВ МВ №1 ДАІ ГУМВСУ у Харківській області . Відповідно до п.2.2 Договору вартість предмету застави складає 130 590 грн ( п. 2.1., 2.4 Договору).

Нарахування процентів за договором здійснюється щомісяця , в останній робочий день поточного місяця , методом «факт/360». Також договором встановлений строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця , наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (пункти 1.3.3, 1.3.4 Договору).

Відповідно до п.1.6 Договору сторони погодили наступну черговість погашення заборгованості позичальника за договором: 1. прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення); 2. строкові комісії; 3. прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); 4. строкові проценти ; 5. прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); 6. строкова сума основного боргу; 7. штрафні санкції за договором.

Також відповідно до п.2.1.1 Договору кредит забезпечений порукою на підставі договорів поруки №П1/0 від 27.08.2007 та №П/0 від 27.08.2007, що відповідно були укладені між Банком та ОСОБА_3 та між Банком та ОСОБА_2 ( т.1 а.с. 18, 20 - 21).

Відповідно до умов зазначених договорів поруки поручителі зобов`язались перед Банком відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором , що виникли з Договору в повному обсязі як існуючих в теперішній час , так і тих , що можуть виникнути в майбутньому.(п.1.1 договору поруки).

Відповідно до Додатку 1 до Договору між Банком та боржником погоджений графік повернення грошових коштів шляхом здійснення щомісячних платежів (т.1 а.с. 8 - 9).

Згідно даних довідок - розрахунку заборгованості за кредитом та по процентах станом на 14.10.2011 останній платіж за Договором ОСОБА_1 здійснив 01.07.2010 року ( т.1 а.с. 11 - 17).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якій одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (постанова Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 08 листопада 2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України. В цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Пунктом 3.1 Договору Поруки передбачено, що цей договір набуває набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення всіх зобов`язань Боржника за Основним договором.

Оскільки Договором Поруки не встановлено спеціальних підстав припинення поруки, в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Такі ж висновки застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України: від 21 травня 2012 року в справі № 6-69цс11, від 5 лютого 2014 року в справі № 6-152цс13, від 14 червня 2017 року в справі № 6-1009цс17.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 10.08.2010 року ОСОБА_1 вже мав прострочену заборгованість по поверненню кредиту та процентам (т.1 а.с. 12).

Доказів направлення на адресу поручителя ОСОБА_2 вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості матеріали справи не містять.

Письмова вимога до поручителя була пред`явлена Банком шляхом звернення до суду з дійсним позовом 08 листопада 2011 року , тобто більше ніж через шість місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя.

У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

За таких обставин, судова колегія вважає припиненою поруку ОСОБА_2 за Договором Поруки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про припинення поруки за договором між Банком та ОСОБА_2 відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції. Тому рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позову Банку про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за Договором. Інші доводи апеляційної скарги щодо підстав припинення поруки у зв`язку зі збільшенням відповідальності поручителя та не отриманням боржником грошових коштів не є суттєвими та на висновок, зроблений апеляційним судом, не впливають.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_2 на її користь з ТОВ « ФК « Фінрайт» належить стягнути 637 гривень 40 копійок, сплачених при подачі апеляційної скарги (т.2 а.с. 129).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 липня 2012 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ « Укрсіббанк», правонаступником якого є ТОВ « фінансова компанія « Фінрайт» заборгованості за у сумі 15 954 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) доларів США 93 цента , що в гривневому еквіваленті за офіційним обмінним курсом НБУ станом на 17.07.2012 р. складає 127 479 (сто двадцять сім тисяч чотириста сімдесят дев`ять ) грн 89 коп. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Фінрайт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживного кредиту та заставу транспортного засобу № №0 від 27 серпня 2007 року - відмовити.

В іншій частині стягнення рішення суду не переглядалося.

Стягнути з товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Фінрайт» на користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, у розмірі 637 ( шістсот тридцять сім гривень) 40 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 3 вересня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

О.М. Хорошевський