ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7341/20 Справа № 210/4911/19 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року, яке постановлено суддею Ступаком С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, який у подальшому уточнив.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 року з нього на користь відповідача ОСОБА_4 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), на утримання їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки позивач офіційно не працює, має періодичні заробітки, йому нараховується розмір аліментів, виходячи з середнього заробітку по регіону, що підтверджується довідкою Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби від 01 серпня 2019 року, відповідно до якої позивач щомісячно повинен сплачувати 2900 грн. аліментів, що навіть більше за прожитковий мінімум.

Окрім того, 18 січня 2019 року позивач уклав шлюб із ОСОБА_6 , та в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_7 .

Вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу на утримання дитини є занадто великими, зважаючи на той факт, що він утримує малолітню доньку та непрацездатну дружину, сплачує комунальні та інші платежі, тому просив суд зменшити розмір стягнутих з нього за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 року аліментів з 1/4 частини зі всіх видів заробітку до 1/8 частини зі всіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини на 1/8 частину усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Припинено нарахування аліментів за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 року.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову, посилаючись на те, що про розгляд справи вона та її представник належним чином не були повідомлені та справу було розглянуто за їх відсутності.

На думку апелянта суд першої інстанції в порушення вимог ст. 49 ЦПК України після з`ясування усіх обставин справи прийняв заяву позивача про зміну позовних вимог та відповідач не була ознайомлення з зазначеною заявою.

Крім того, вважає, що позивачем не надано жодного доказу, який би слугував підставою для зменшення розміру аліментів, натомість наявність у позивача дружини та другої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, оскільки в процесі розгляду справи суд не припустився порушень норм матеріального та процесуального права. Натомість, апеляційна скарга відповідача не відповідає дійсним обставинам справи, приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства та незгоди з рішенням суду, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву відповідача на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності її та її представника, без належного повідомлення їх про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу та її представнику судової повістки про призначення справи до розгляду на 15 травня 2020 року, що не відповідає ч.5 ч. ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні роз`яснення щодо підстав зміни розміру аліментів наведені Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Отже, значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного стану, погіршення стану його здоров`я, може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тягар доказування вказаних обставин покладається на позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_8 з 20 червня 2009 року. 25 лютого 2016 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 7-10).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає з відповідачем (а.с. 55).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 року стягнуто з позивача на користь відповідача ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-6).

18 січня 2019 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 12), від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_7 (а.с. 13).

Наведене вище, на думку колегії суддів, свідчить про те, що у зв`язку із зміною сімейного стану позивача змінився його матеріального стану, у зв`язку з перебуванням на утриманні позивача вже двох дітей, що впливає на нездатність платника аліментів сплачувати їх у визначеному судом першої інстанції розмірі.

За встановлених обставин, визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням матеріального стану позивача, знаходження його у працездатному віці, стану здоров`я, наявності на його утриманні спільної неповнолітньої дитини та іншої малолітньої дитини, колегія суддів вважає, що позивач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апелянта в цій частині заслуговують на увагу.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 49 ЦПК України, після з`ясування усіх обставин справи прийняв заяву позивача про зміну позовних вимог та відповідач не була ознайомлення з зазначеною заявою, оскільки не є підставою для скасування судового рішення, так як не призвели до неправильного вирішення справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодного доказу, який би слугував підставою для зменшення розміру аліментів, натомість наявність у позивача дружини та другої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки з часу стягнення аліментів за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 року у позивача змінився сімейний стан, так як він перебуває у шлюбі, від якого має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щоє підставою для зміни розміру аліментів, у розумінні ст. 192 СК України.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено зміну матеріального стану в сторону його погіршення є помилковими, оскільки в даному випадку зміна сімейного стану та народження у позивача другої дитини, у зв`язку з чим у позивача змінився матеріальний стан, є підставою для застосування ст. 192 СК України та зменшення розміру аліментів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав, передбачених статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів, та приймаючи до уваги матеріальний стан позивача, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, Конституційного права особи на прожитковий мінімум, колегія суддів приходить до висновку, що справедливим буде зменшшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, згідно ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 рокуз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: