Провадження № 22-ц/4808/801/20
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Маслей А.М.

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2017 року, ухвалене у складі судді Домбровської Г.В. в м.Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: від 11 червня 2013 року № 152441/0005XSGF на суму 7000 грн та 13 вересня 2012 року №311/5297CLPT3 на суму 6348,92 грн. На підставі договору факторингу від 21 липня 2015 року ПАТ «Платинум Банк» відступило право вимоги за вказаними кредитними договорами ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язання ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором №152441/0005ХSGF від 11.06.2013 року в розмірі 10980,8 грн., яка складається з: -6619,76 грн - заборгованість за основною сумою боргу, -3761,03 грн - заборгованість по процентам та комісією, 600,01 грн - пеня за порушення графіку погашення та заборгованість за кредитним договором №311/5297 CLPT3 від 13.09.2012 року в розмірі 8187,61 грн, з яких: -2202,94 грн - заборгованість за основною сумою боргу, - 1065,56 грн - заборгованість по процентам та комісією, 4919.11 пеня за порушення графіку погашення заборгованості, а всього 19168,41 грн, яку просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2017 року позов ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №152441/0005ХSGF від 11 червня 2013 року в розмірі 10980,8 грн, яка складається з: 6619,76 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3761,03 грн - заборгованість по процентам та комісією, 600,01 грн - пеня за порушення графіку погашення заборгованості та за кредитним договором №311/5297 CLPT3 від 13 вересня 2012 року в розмірі 8187,61 грн, з яких: 2202,94 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1065,56 грн - заборгованість по процентам та комісією, 4919,11 грн - пеня за порушення графіку погашення заборгованості, а всього стягнуто 19168,41 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що вона належним чином виконувала зобов`язання за кредитними договорами №152441/0005ХSGF від 11 червня 2013 року та №311/5297 CLPT3 від 13 вересня 2012 року, що підтверджується квитанціями про сплати платежів. Сплачені нею платежі на виконання зобов`язання за кредитними договорами не були враховані при обчисленні суми заборгованості, що суттєво впливає на розмір заборгованості за відсотками, тілом кредиту та пені.

20 липня 2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечило. Вказує, що квитанції про оплату ОСОБА_1 кредитної заборгованості були враховані при визначенні суми заборгованості за кредитними договорами. Всі сплати були враховані первісним кредитором ПАТ «Платинумбанк».

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Рубіч Я.С. у встановленому законом порядку повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін щодо яких наявні повідомлення про дату, час і місце розгляду справи не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами від 11.06.2013 року та від 13.09.2012 року в розмірі 19168,41 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують заборгованості за договорами про надання банківських послуг у зазначеному розмірі.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ПАТ Платинум Банк та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: -№152441/0005ХSGF від 11.06.2013 року на суму 7000 грн, №311/5297 СLPT3 від 13.09.2012 року на суму 6348,92 грн (а.с. 5, 24).

21.07.2015 р. між ПАТ «Платинумбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20150721-Г у відповідності до умов якого, ПАТ ПАТ «Платинумбанк» відступив ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить «Платинумбанк», а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача по кредитному договору №152441/0005ХSGF від 11.06.2013 р (а.с.21-23).

Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № 20150721 -Г від 21.07.2015 реєстру заборгованостей, набув права грошової вимоги до Відповідача по кредитному договору №152441/0005 ХSGF від 11.06.2013 року в сумі 10980,8 грн., з яких:

-6619,76 грн. - заборгованість за основною сумою боргу,

-3761,03 грн. - заборгованість по процентам та комісією,

-600,01 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

25.11.2015 року між ПАТ «Платинумбанк» та ТзОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу №20151125-Г у відповідності до умов якого ПАТ «Платинумбанк» відступив Позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «Платинумбанк», а Позивач набув право вимоги грошових коштів до ОСОБА_1 по кредитному договору №311/5297 CLPT3 від 13.09.2012 р.

Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №20151125-Г від 25.11.2015 року Реєстру заборгованостей Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача по кредитному договору №311/5297 CLPT3 від 13.09.2012 р. в сумі 8187,61 грн., з яких:

-2202,94 грн. - заборгованість за основною сумою боргою,

-1065,56 грн. - заборгованість за процентами та комісією,

-4919,11 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

На виконання умов Договорів факторингу, а саме №2015072-Г від 21.07.2015 та № 20151125-Г від 25.11.2015 року на адресу ОСОБА_1 , від імені ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитними договорами (а.с.18,19).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №152441/0005 ХSGF від 11.06.2013 року в сумі 10980,8 грн., з яких: -6619,76 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, -3761,03 грн. - заборгованість по процентам та комісією, -600,01 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості та кредитним договором №311/5297 CLPT3 від 13.09.2012 р. в сумі: -2202,94 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, -1065,56 грн. - заборгованість за процентами та комісією, -4919,11 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості (а.с.17).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, судом першої інстанції вірно враховано, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов`язання, а тому виникла заборгованість за кредитним договором №152441/0005ХSGF від 11 червня 2013 року в розмірі 10980,8 грн. та за кредитним договором №311/5297 CLPT3 від 13 вересня 2012 року в розмірі 8187,61 грн, яку стягнув на користь позивача.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що сплачені нею платежі на виконання зобов`язання за кредитними договорами не були враховані при обчисленні суми заборгованості, оскільки не підтверджені належними доказами. Крім цього, в апеляційній скарзі не наведено жодного конкретного аргументу щодо неправильності наданого позивачем розрахунку заборгованості та який відповідач визнає розмір заборгованості за вищевказаними кредитними договорами.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 19 168,41 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн*100=210 200 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 22 вересня 2020 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський