УХВАЛА
Іменем України

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 2-2957/06

провадження № 61-12980ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мироненка Олександра Петровича та старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Погорілого Ростислава Савелійовича, заінтересована особа 194 Понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з указаною скаргою, в якій просив: визнати бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі Новомосковського МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області) Мироненка О. П. та старшого державного виконавця Новомосковського МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Погорілого Р. С. неправомірною, а саме в частинах: нездійснення заходів з розгляду процесуальної заяви від 07 листопада 2018 року по суті і неприйняття рішень за цією заявою та за постановою Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області за наслідками розгляду скарги від 26 грудня 2017 року; порушення строку розгляду процесуальної заяви; нездійснення заходів з надання заявникові процесуальних документів за підсумками розгляду заяви від 07 листопада 2018 року; нездійснення комплексу заходів з примусового виконання судового рішення; нездійснення контролю начальником ВДВС за діями державного виконавця у виконавчому провадженні № 2582969; не покладення начальником ВДВС на державного виконавця провести виконавчі дії у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження»; невиконання начальником ВДВС вимог постанови Управління ДВС ГТУЮ за наслідками розгляду скарги заявника від 26 грудня 2017 року; нездійснення заходів з направлення звернення до суду з приводу встановлення чи зміни порядку і способу виконання судового рішення; зобов`язати зазначених осіб здійснити заходи, що перелічені вище, протягом 10 робочих днів з моменту отримання ВДВС рішення суду за цією скаргою;постановити окрему ухвалу, визнавши наявність з боку цих посадових осіб Новомосковського МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області порушень закону і недоліків у діяльності у виконавчому провадженні.

Скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що в Новомосковському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 23 листопада 2009 року № 2-2957/06, виданого за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2008 року про зобов`язання 194 Понтонно-мостового загону Державної спеціальної служби транспорту провести ремонт житлового та нежитлових приміщень, а також заміну санітарно-технічного обладнання, системи опалення та водопостачальних труб в квартирі АДРЕСА_1 та провести перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги.

У відповідності до листа від 09 лютого 2018 року № Б-2543-02, за його скаргою від 26 грудня 2017 року, постановою Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на Новомосковський МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в тому числі покладено зобов`язання звернутися до суду із заявою про встановлення чи зміни порядку і способу виконання судового рішення від 30 липня 2008 року, справа № 2-2957/06.

07 листопада 2018 року він рекомендованим листом № 721 звернувся до відділу із заявою, в якій просив письмово повідомити про стадію виконання покладених Управлянням ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на цей відділ зобов`язань за виконавчим провадженням № 25829695, та додати до відповіді копії певних документів на підтвердження визначених у заяві обставин. Однак, станом на 15 грудня 2018 року від Новомосковського МВДВСГТУЮ у Дніпропетровській області на його адресу не надходило повідомлення про стадію виконання відділом зобов`язань, що визначені у постанові Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. Також, у період з 09 лютого 2018 року, жодних повідомлень з суду щодо розгляду питання про зміну порядку і способу виконання судового рішення він не отримував.

Вважає, зазначені обставини є очевидним фактом неправомірної бездіяльності з боку обох заявлених суб`єктів, як в частині невиконання вказаної вище постанови Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, так і в частині невиконання пункту 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», статті 20 Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду заяви стягувача від 07 листопада 2018 року, направленої на адресу Новомосковського МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. Враховуючи наведене, заявник просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, в задоволенні скарги відмовлено.

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, або скасувати оскаржувані судові рішення повністю, і змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що при розгляді скарги судами неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частин першої-третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів касаційного провадження та оскаржуваних судових рішень убачається, що на виконанні у ВДВС Новомосковського МУЮ перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2957 від 30 липня 2008 року, виданого 23 листопада 2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області, яким зобов`язано 194 Понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту провести ремонт житлового та нежитлового приміщення, а також заміну санітарно-технічного обладнання системи опалення та водопостачальних труб в квартирі АДРЕСА_1 та провести перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги.

28 жовтня 2008 року Апеляційний суд Дніпропетровської області своєю ухвалою роз`яснив своє рішення та зобов`язав відповідача провести ремонт зазначеної квартири без облаштування вікон, проведення радіофікації, без спорудження автономного опалення, але із спорудженням паро та теплоізоляції перекриття над квартирою позивача.

10 грудня 2012 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області в порядку статей 217, 373 ЦПК України та статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», направлено заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення. У задоволенні вищезазначеної заяви державного виконавця, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2013 року, відмовлено.

При цьому, в рамках виконавчого провадження, різними державними виконавцями до посадових осіб в/ч НОМЕР_1 , у відповідності до вимог статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» неодноразово були застосовані заходи примусу, а саме: 17 жовтня 2012 року винесено постанову державного виконавця про накладення штрафу в сумі 340,00 грн за невиконання рішення суду; 02 листопада 2012 року винесено постанову державного виконавця про накладення штрафу у подвійному розмірі в сумі 680,00 грн за невиконання рішення суду. При цьому боржником цей штраф сплачено; 27 листопада 2014 року винесено постанову державного виконавця про стягнення з в/ч НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 1 360,00 грн. Вказану постанову боржником не виконано в зв`язку з відсутністю відповідних кошторисних призначень; 26 червня 2015 року від представника боржника з в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 відібрано пояснення, згідно з яким встановлено, що жодні роботи, окрім вже зафіксованих, у квартирі ОСОБА_1 не проводилися; 04 грудня 2015 року державним виконавцем до правоохоронних органів скеровано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами в/ч НОМЕР_1 .

29 грудня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, однак Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області вказана постанова скасована.

01 лютого 2017 року виконавче провадження відновлено.

Актом державного виконавця від 22 травня 2019 року та 06 грудня 2019 року зафіксовано виконання та не виконання боржником в/ч НОМЕР_1 наступних дій: повністю замінено санітарно-технічне обладнання та систему водопостачальних труб, споруджено паро та теплоізоляцію перекриття над квартирою позивача. Проведено перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги. Система опалення в квартирі АДРЕСА_1 на даний час не встановлена. Даний факт пояснюється тим, що представниками в/ч НОМЕР_1 здійснено демонтаж радіаторів опалення з метою проведення профілактичних робіт та перевірки їх цілісності. Встановлення радіаторів опалення не проведено у зв`язку з письмовою відмовою ОСОБА_1 на проведення таких робіт до 15 квітня 2011 року. Замінена система холодного та гарячого водопостачання на спайках заг. довжиною 32 погонних метра, змішувач у ванній кімнаті. Замінено санітарно-технічне обладнання (унітаз). Ремонт житлових та нежитлових приміщень не виконано у зв`язку з письмовою відмовою ОСОБА_1 на проведення таких робіт до 15 квітня 2011 року. Шпалери та клей, необхідні для проведення даних робіт знаходяться на зберіганні у ОСОБА_1 з квітня 2010 року. Сплачено на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» 06 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої також подана суду.

22 березня 2018 року начальник ГТУЮ у Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_1 надіслав відповідь про результати розгляду його заяви, у відповідності до якої стягувачу роз`яснено його право звернутися до суду із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення в частині зміни системи опалення.

Натомість, 07 листопада 2018 року стягувач у виконавчому провадженні звернувся до начальника Новомосковського МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо ініціювання вирішення питання про встановлення чи зміни порядку і способу виконання судового рішення відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Така заява стягувачем подана, в порядку нагадування необхідності повідомлення про стадію виконання зобов`язання його вимоги, про яке йшлося у листі від 09 лютого 2018 року.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що 06 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, дійшов правильного висновку про те, що суд не вправі зобов`язувати державного виконавця звертатися до суду з відповідною заявою після закінчення виконавчого провадження.
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувана ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 рокує законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України, та інші заявлені клопотання.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Новомосковського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мироненка Олександра Петровича та старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Погорілого Ростислава Савелійовича, заінтересована особа 194 Понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська