Провадження № 6/760/575/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

17.08.2020 р. до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича про примусовий привід боржника, відповідно до якого приватний виконавець просить:

зобов`язати працівників Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснити примусовий привід боржника: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (зазначена боржником у заяві про ознайомлення з матеріалами судової справи), до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича за адресою: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 31/33, літ. «Б», 8 поверх;

зобов`язати працівників Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснити примусовий привід боржника: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (зазначена боржником у заяві про ознайомлення з матеріалами судової справи), до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича за адресою: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 31/33, літ. «Б», 8 поверх.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 17.08.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що зазначена цивільна справа підлягає передачі на розгляд іншому суду, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.06.2017 р. було видано виконавчий лист №761/45701/16-ц від 15.01.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики від 19.02.2015 року за №1/15 в розмірі суми основної заборгованості - 347035,23 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 12.06.2017 р. становить кошти в сумі - 9 066 211 грн. 75 коп., та судовий збір в сумі - 6890 грн., а всього коштів в розмірі - 9 073 101 грн. 75 коп.

Згідно даних виконавчого документу, адресою боржника - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.03.2020 р. №109/05/50-1886 вбачається, що місце проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , дата реєстрації за цією адресою: 13.09.2018 р.

Зазначена адреса не відноситься згідно адміністративно-територіального поділу м. Києва до території Солом`янського району.

Даних про місцезнаходження майна боржника або проведення будь-яких виконавчих дій на території Солом`янського району м. Києва матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

При цьому, зі змісту подання не вбачається, що місцем виконання судового рішення є Солом`янський район м. Києва, а розташування самого органу виконавчої служби, яке здійснює примусове виконання рішення суду, на території Солом`янського району м. Києва не вважається місцем виконання рішення суду.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Тому, враховуючи викладене, а також те, шо місцем виконання виконавчого документа не є місцезнаходження офісу приватного виконавця та беручи до уваги зареєстроване місце проживання боржника, а саме: АДРЕСА_3 , суд вважає за доцільне направити дане подання на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Таким чином, подання приватного виконавця про примусовий привід боржника територіально не підсудне Солом`янському районному суду м. Києва.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що місце реєстрації (проживання/перебування) боржника не відноситься до території Солом`янського району м. Києва, справу необхідно передати за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31 А).

Керуючись ст.ст. 31, 32, 187, 353-354, 438, 446 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , передати на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31 А).

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.