Провадження № 2/638/158/20
31 січня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретарів Куценко К.Д.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , поданого представником ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -
ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 20 325,90 грн., поштові витрати у сумі 186,00 грн., витрати на оцінювання шкоди у сумі 1670,00 грн., витрати на посвідчення довіреності у розмірі 500,00 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді від 06.11.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 31.01.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши доводи учасників справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Зазначена постанова набрала законної сили 17.09.2019 року.
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Власником пошкодженого транспортного засобу Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Як вбачається з матеріалів справи, з метою встановлення вартості матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок ДТП, ОСОБА_2 .. звернувся до оцінювача-фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , яка має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, сертифікат суб`єкту оціночної діяльності та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів.
Відповідно до звіту №23/07/2019Ч від 28.08.2019 року матеріальний збиток, завданий власникові Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 складає 20 325,90 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 42 142,11 грн., ринкова вартість автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 на момент пошкодження складає 159 290,00 грн.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
В розумінні ст.78 ЦПК України допустимі докази - це докази, отримані у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, наданий позивачем звіт є письмовим доказом, який відповідає критеріям належності, допустимості та достовірності, що встановлені положеннями процесуального закону.
Крім того, позивачем, згідно квитанції №1076354 від 28.08.2019 було сплачено ФОП ОСОБА_4 кошти у розмірі 1670,00 грн.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у ЦПК України, зібрані у відповідності з чинним цивільно - процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ст.11 ЦК України).
Згідно приписів ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Положеннями частини другої статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ту обставину, що завдана позивачу шкода відповідачем добровільно не відшкодована, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині у повному обсязі та стягнення з відповідача збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою.
При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову щодо стягнення з відповідача суми майнової шкоди, завданої ДТП у повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. та поштові витрати у розмірі 186,00 грн.
Разом із цим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення витрат на посвідчення довіреності у розмірі 500,00 грн., виходячи з того, що вони не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України. Крім того, зазначеною довіреністю позивачем уповноважено представників, зазначених у довіреності, представляти його інтереси та вчиняти певні дії не лише з приводу розгляду даної судової справи, тому у розумінні ст.133 ЦПК України зазначені витрати не є судовими витратами, пов`язанними з розглядом справи.
На підставі вищевикладеного, ст.ст.11, 12, 22, 511, 599, 636, 999, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76-82, 95, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 20 325 (двадцять тисяч триста двадцять п`ять) гривень 90 копійок, суму витрат на оцінювання шкоди у розмірі 1670 (одна тисяча шістсот сімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 186,00 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн., а всього стягнути 954 (дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 40 копійок.
В задоволенні вимог про стягнення витрат на посвідчення довіреності у розмірі 500 грн. - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 05.02.2020 року.
позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .
Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк