Справа № 446/44/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2020 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді Котормус Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.;

Справа № 466/44/20

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство

"Державний ощадний банк України";

відповідач ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2020 до суду надійшла заява АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , в якій, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 22.05.2020, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), розмір якої станом на 05.05.2020 становить 1559,77 грн., у тому числі: 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 463,75 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 301,13 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 449,84 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів, комісії за користування кредитом - 345,05 грн. Також просить вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між банком та відповідачем 24.01.2018 було укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно досягнутих сторонами умов, у заяві від 24.01.2018 відповідачу надано кредит розміром 20 000,00 грн. на строк, що відповідав терміну дії платіжної картки, а саме до вересня 2020 року. Відсоткова ставка за кредитом визначена на рівні 38%річних. Вказує, у відповідача виникла заборгованість з повернення кредиту, а тому просить стягнути суму, що вказана у позовних вимогах.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

22.05.2020 до суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог, яка мотивована тим, що відповідач частково погасив існуючу заборгованість, а також повідомив та підтвердив, що він має пільги, які визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою суду від 17.06.2020 заяву представника позивача акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду.

Представник позивача надав суду заяву, якою просить справу розглянути без участі представника позивача на підставі наявних у справі доказах.

Відповідач ОСОБА_1 також надав суду заяву, якою повідомив, що позовні вимоги в частині нарахованих інфляційних втрат визнає, а в частині 3% річних заперечує. Просив справу розглянути без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

24 січня 2018 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання №1621699 за умовами якої він приєднався до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та просив відкрити йому поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Того ж дня, ОСОБА_1 підписав заяву на встановлення йому відновлювальної кредитної лінії (кредиту) розміром 20000,00 грн. з фіксованою відсотковою ставкою 38% річних.

Позичальник ОСОБА_1 в день підписання заяви на отримання кредиту був ознайомлений з інформацією про кредитні умови, що видно з підписаного ним 24.01.2018 паспорту споживчого кредиту та таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту. Крім того, відповідач підписав кредитну заяву від 24.01.2018 в якій також вказав про обізнаність з розміром кредиту та строком дії кредиту на час дії картки.

Як видно з виписки по картковому рахунку відповідача, він користувався кредитною карткою та отримав кредитні кошти в межах встановленого ліміту. А оскільки своєчасно не повернув такі кошти, то у нього виникла заборгованість за кредитом.

Розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитом від 24.01.2020 доводиться, що станом на 05.05.2020 сума заборгованості за основним боргом, відсотками та комісією відсутня.

Предметом судового розгляду згідно заяви позивача про зменшення позовних вимог є виключно нараховані ним 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасно погашену суму основного боргу та відсотків за користування кредитом.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що відповідач допустив порушення взятого на себе зобов`язання. Також судом беззаперечно встановлено, що протягом часу розгляду справи відповідач виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплатив відсотки за користування кредитом.

Однак, оскільки відповідач несвоєчасно повернув кредитні кошти, то право позивача підлягає судовому захисту.

Як вказано у ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку висловленого у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 №444/9519/12, «… припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.».

З обставин даної справи судом встановлено, що відповідач допустив порушення свого зобов`язання в частині що стосується повернення кредиту та сплати відсотків щомісячно. Однак, судом встановлено, що строк кредитування у даному випадку, відповідає терміну дії кредитної картки - до вересня 2020 року.

Також, як видно з розрахунку який надав суду позивач, 3% річних він нарахував з 05.03.2018 по 16.04.2020, а інфляційні втрати з червня 2018 року по квітнень 2020 року.

В даних конкретних спірних правовідносинах, суду належить визначити, чи підлягає захисту права та інтереси кредитодавця шляхом нарахування 3% річних та інфляційних втрат протягом строку кредитування, який визначений у договорі, при встановленому порушенні зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту щомісячно та сплати щомісячних відсотків.

Вирішуючи дане питання, суд виходив з наступного.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 05.07.2019 № 905/600/18, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оцінюючи можливість застосування спеціального виду цивільно-правової відповідальності у даних правовідносинах, суд керується тим, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України право кредитора на отримання суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, є безумовне, тобто не пов`язано з певними умовами договору чи положеннями актів цивільного законодавства. Водночас, право на нарахування 3% річних, згідно цієї норми закону, залежить від того, чи інший розмір відсотків не визначений договором або законом.

Оскільки у кредитному договорі, який укладений між сторонами визначений розмір відсотків на рівні 38% річних і умови такого договору діяли протягом часу, за який позивач нарахував 3% річних, то суд дійшов висновку, що така обставина виключає можливість застосування до боржника спеціального виду цивільно-правової відповідальності передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК України у вигляді стягнення 3% річних від суми заборгованості і у задоволенні таких вимог відмовляє.

А враховуючи те, що сума інфляційних втрат за своєю правовою природою є відшкодуванням матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і таке право кредитора є безумовним, то в цій частині позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Одночасно, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач здійснив погашення заборгованості вже під час розгляду справи у суді, а даний спір виник внаслідок його неправомірних дій, то судові витрати у виді сплаченого судового збору необхідно покласти на позивача повністю згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 141, 258, 263-265, 268, Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язання за кредитним договором у сумі 794,89 грн. (сімсот дев`яносто чотири гривні вісімдесят дев`ять копійок).

У задоволенні частини позовних Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання за кредитним договором у сумі 764,88 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Повний текст рішення складено 20 серпня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач :

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», адреса філії: 79000, місто Львів, вулиця Січових Стрільців, 9, ;

Відповідач:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Т.І. Котормус