Справа № 243/6590/20
Провадження № 2-о/243/679/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мержоєвої О.Ю.

заявника ОСОБА_1

адвоката заявника Неминущого Г.Л.

представника заінтересованої особи Трубчанінова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 м. Слов`янська заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Слов`янське об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:
03.08.2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення отримання захворювання (гіпертонічної хвороби 1 ст.) в період проходження строкової військової служби (25 листопада 1968 р. 02 липня 1969 р.) під час виконання службових обов`язків військової служби. Заінтересованою особою заявником визначено Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

В обґрунтування заяви посилається на те, що з 25.11.1968 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , військово-повітряних сил СРСР. В травні місяці 1969 року, погіршився стану здоров`я та, за результатами обстеження, діагностували гіпертонічну хворобу, та в подальшому комісували з військової служби. Згідно свідоцтва про хворобу № 159/349 від 19.06.1969 року захворювання отримане внаслідок проходження військової служби.

Заявник з таким формулюванням причини захворювання не погоджується, вважає, що захворювання виникло внаслідок виконання службових обов`язків під час служби в армії. Зазначає, що, згідно діючому на той час законодавству СРСР, військовослужбовці строкової служби за весь час перебування на службі вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби. В той же час, відповідно до діючого на той час наказу міністра оборони СРСР № 224 від 21.09.1966 року такого поняття як «захворювання отримано під час виконання службових обов`язків військової служби» не існувало. Натомість в подальшому, при прийнятті законів України, зокрема Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», було введено термін «військовослужбовці, які виконують обов`язки військової служби». Заявник вважає, що з урахуванням вищенаведеного, він отримав захворювання, яке отримане внаслідок виконання обов`язків військової служби.

19.03.2020 року ОСОБА_1 був оглянутий органом МСЕК та йому встановлена 2 група інвалідності внаслідок захворювання, яке отримане під час проходження військової служби, тобто, як зазначено у свідоцтві про хворобу № 159/349 від 19.06.1969 року. Вважає таке формулювання причини захворювання не вірним, оскільки захворювання на його думку отримане внаслідок виконання обов`язків військової служби. Зазначає, що цей факт може бути встановлений в судовому порядку, та вразі його встановлення, заявник підпадає під дію статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

20.08.2020 року до суду надійшов відзив від заінтересованої особи, в якій зазначено, що в судовому порядку не можуть розглядатися судами заяви про встановлення причин та ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, а тому просить провадження у справі закрити.

Заявник та його представник в судовому засіданні просили заяву задовольнити, надали аналогічні пояснення, зазначені в заяві.

Представник заінтересованої особи просив закрити провадження по справі, у зв`язку з тим, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в судовому прядку.

Заслухавши пояснення заявника, його представника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно копії облікової картки, наданої Слов`янським об`єднаним військовим комісаріатом на адвокатський запит адвоката Неминущого Г.Л. листом від 01 червня 2020 року № 412000 проходив військову службу у військовий частині в/ч НОМЕР_1 на посаді стрілка з листопада 1968 року по травень 1969 року, та на посаді старшого стрілка з травня 1969 року по липень 1969 року. 02 липня був звільнений з військової служби в запас по захворюванню на посаді старшого стрілка (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про хворобу № 159/349 від 19.06.1969 року, ОСОБА_1 встановлений діагноз гіпертонічна хвороба, захворювання отримане внаслідок проходження військової служби (а.с. 5).

Згідно Довідки до акта огляду МСЕК № 054932, ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності з 10.03.2020, захворювання отримане в період проходження військової служби (а.с. 10).

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 звертався до Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», однак останньому було відмовлено у зв`язку з відсутністю статусу «інвалід війни».

У відповіді Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.11.2019 року № 29156/н/02-01-01 на заяву ОСОБА_1 від 08.11.2019 року зазначено, що заявник з 04.06.2004 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підстави для переведення на пенсію по інвалідності за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відсутні, у зв`язку з відсутністю статусу «інвалід війни» (а.с. 8).

У зв`язку з вищенаведеним, заявник звернувся з заявою про встановлення юридичного факту про те, що він отримав захворювання під час виконання обов`язків військової служби, а не під час проходження військової служби. Визначення причини захворювання необхідно для отримання статусу «інваліда війни» відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та переведення на пенсію по інвалідності за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Статтею 20 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (надалі Закон) передбачено, що залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:

а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Стаття 19 цього Закону визначає, що групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

Відповідно п. 1 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317 (надалі Положення), це Положення визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі - комісії).

Згідно п. 3 Положення, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Відповідно до п. 12 Положення, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Пунктами 23-25 Положення передбачено, що у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 26 розділу «Критерії встановлення інвалідності» Положення, причинами інвалідності є, зокрема,

1) поранення, контузії, каліцтва, захворювання:

- одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час;

- одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди;

- одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання;

- одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Другої світової воєн та в повоєнний період;

- пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав;

- пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

- одержані внаслідок політичних репресій;

- пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій;

- одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності);

- поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення;

2) захворювання:

- отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;

- пов`язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Аналіз наведених норм Закону та Положення дає підстави зробити висновок про те, що залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців поділяються на такі категорії:

- особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків);

- інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців - при настанні інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Причини інвалідності, час її настання, а також причинний зв`язок встановлюються медико-соціальними експертними комісіями на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Таким чином, законодавством встановлена певна процедура для встановлення причин настання інвалідності особам з числа військовослужбовців, а також порядок оскарження прийнятого спеціальним органом (МСЕК) рішення, прийнятого за результатом проведеного огляду та розглянутих документів.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, окрім фактів, визначених частиною першою цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог статті 318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що останній просить встановити юридичний факт стосовно того, що його захворювання сталося внаслідок виконання обов`язків військової служби, тобто просить суд встановити причину захворювання з метою переходу на інший вид пенсійного забезпечення та встановлення статусу «інваліда війни».

Суд вважає, що розгляд такої заяви саме судом є фактично перебиранням на себе органом судової влади функції, яку покладено на спеціально уповноважений орган, що має відповідну компетенцію. При цьому, особа, яка не згодна з рішенням такого органу, має право його оскаржити в судовому порядку, предметом дослідження якого будуть обставини, що слугували для встановлення причини інвалідності, зокрема, виникнення захворювання внаслідок виконання обов`язків військової служби або внаслідок проходження військової служби.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до суду із цією заявою, чинним законодавство передбачена позасудова процедура для встановлення причин та часу виникнення інвалідності у осіб з числа військовослужбовців, визначений орган, який уповноважений приймати відповідні рішення, та процедура оскарження його рішень.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 233/2929/17 та постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5.

З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 255 та ч. 1 ст. 256 ЦПК України, провадження по цій справі підлягає закриттю, у зв`язку з тим, що зазначене питання не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 255, 256, 258, 293, 294, 315, 318, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Закрити провадження по справі № 243/6590/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Слов`янське об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 26 серпня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін