Справа №2-989/12
Провадження №4-с/718/24/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіцмань справу за скаргою спільного українсько- німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест», особа дії якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Українська Інноваційна компанія» на дії та рішення приватного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

Спільне українсько-німецьке підприємство у формі ТзОВ «Буковест» звернулось до суду із скаргою на протиправні дії та рішення приватного виконавця Кондрюка К.О., а саме, щодо винесення 22.07.2019р. постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59612163 за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про примусове виконання виконавчого листа №2-989/12, виданого 25.04.2013р. Кіцманським районним судом Чернівецької області, постанови про заміну сторони виконавчого провадження, якою приватним виконавцем вирішено змінити сторону виконавчого провадження із ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Українська інноваційна компанія» та постанови від 02.08.2019р. про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках в ряді банківських установ та належать СУНП ТОВ «Буковест». В обґрунтування своєї позиції, із посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 10.12.2019р. у справі №925/698/16, вказує на те, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не є правонаступником прав та обов`язків саме банківської установи - ПАТ «Український інноваційний банк», що наведений, як стягувач в тексті, виданого 25.04.2013 Кіцманським районним судом Чернівецької області виконавчого листа, який й перебуває на виконанні у приватного виконавця Кондрюка К.О. Вказане, на думку скаржника, беззаперечно свідчить про неправомірність дій приватного виконавця із винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59612163 від 22.07.2019р. за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення боргу на її користь за виконавчим листом Кіцманського районного суду Чернівецької області №2-989/12 від 25.04.2013р., стягувачем відповідно до якого є публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», та ряду інших постанов в такому виконавчому провадженні, які (постанови) відповідно є неправомірними та підлягають скасуванню. Також, вказує на протиправність постанови приватного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником може прийняти тільки суд за заявою виконавця чи заінтересованої сторони.

Представник скаржника ОСОБА_1 подав заяву, в якому просив задовольнити скаргу та справу розглянути без його участі.

16.09.2019 року представник ПАТ «УКР/ІН/КОМ» Перевєдєнцев Д.О. подав до суду відзив на скаргу Спільно українсько-німецького підприємства ТзОВ «Буковест» щодо дій та рішення приватного виконавця, в зв`язку з тим, що на підставі неправомірних дій Національного банку України, в ПАТ «УКРІНБАНК» 24.12.2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію (постанова НБУ від 24.12.2015 року №934, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( далі - ФГВФО) від 24.12.2015 року №239, а згодом і ліквідацію ( рішення ФГВФО від 22.03.2016 року №385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку»),а управління ліквідацією передано Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись із незаконним рішенням НБУ щодо ліквідації, ПАТ «УКРІНБАНК» було ініційовано адміністративні судові процеси (№826/1162/16 та №826/5325/16) щодо визнання протиправними та скасування вказаних постанов Національного банку України та рішень ФГВФО.

ПАТ «Українська інноваційна компанія» вважає, що приватний виконавець Кондрюк К.О., в рамках виконавчого провадження АСВП 59612163 виніс законні постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 року, про заміну сторони виконавчого провадження від 22.07.2019 року на підставі заяви про примусове виконання та наявних підтверджуючих документів, та постанову про арешт коштів боржника від 02.08.2019 року відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просив відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Представник ПАТ УКР/ІН/КОМ та приватний виконавець Кондрюк К.О. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином та своєчасно повідомлялись судом про день, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду скарги від них не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що в справі достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 11.02.2013 рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у справі №2-989/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та спільного українсько-німецького підприємства у формі ТзОВ «Буковест» на користь публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» заборгованість за кредитним договором №1531 від 15.06.2007 у розмірі 5 894 452,39 гривень, з яких: 3 809 024 гривень заборгованість по кредиту, 1 370 470,29 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 581 906,75 гривень пені за порушення строків сплати кредиту, 133051,35 гривень пені за порушення строків сплати відсотків.

На виконання такого рішення суду 25.04.2013 Кіцманським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист про стягнення із спільного українсько-німецького підприємства у формі ТзОВ «Буковест» на користь публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» заборгованості за кредитним договором №1531 від 15.06.2007 у розмірі 5 894 452,39 гривень.

22.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612163 за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про примусове виконання виконавчого листа № 2-989/12, виданого 25.04.2013 Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 5 894452,39 грн. із спільного українсько-німецького підприємства у формі ТзОВ «Буковест» на виконання рішення суду від 11.02.2013 у справі № 2-989/12 та винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, якою приватним виконавцем змінено сторону виконавчого провадження із ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

02.08.2019 приватним виконавцем Кондрюком К.О. винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках в ряді банківських установ та належать СУНП ТОВ «Буковест».

14.08.2019 приватним виконавцем Кондрюком К.О. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: склад цегляний, загальною площею 2616,9 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 та комплекс, загальною площею 2159,6 кв. м., АДРЕСА_1 .

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно із ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону № 1404-VIII визнано, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з положеннями ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З аналізу змісту викладених норм Закону № 1404-VIII вбачається, що приватний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача на користь чи в інтересах якого видано виконавчий документ.

Судом встановлено, що 22.07.2019 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59612163 за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про примусове виконання виконавчого листа № 2-989/12, виданого 25.04.2013 Кіцманським районним судом Чернівецької області.

Також судом встановлено, що стягувачем за виконавчим листом Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.04.2013 №2-989/12 є публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», а не публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія».

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених в постанові від 10.12.2019 у справі №925/698/16 (п.п. 209, 226, 229, 231): правочину між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «УКРІНКОМ» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора, в особі ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ» (ПАТ «Українська інноваційна компанія») не доведено; перехід прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «УКРІНКОМ» та наступних осіб, які заявляли про своє отримання прав та обов`язків цього банку, не міг відбуватись лише на підставі виключення кредитною установою із своєї назви слова «банк» та виключення з видів своє діяльності «банківської діяльності» без дотримання вимог банківського законодавства. Організаційні зміни банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року не відповідають вимогам банківського законодавства; враховуючи те, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «УКРІНКОМ», а відтак й ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку; водночас у рамках цього спору Великій Палаті Верховного Суду необхідно вирішити, який суб`єкт є належним позивачем у справі, тобто якій особі належить право вимоги за кредитним договором від 05 лютого 2007 року та договором поруки № 2, за захистом якої звернувся позивач у судовій справі № 925/698/16. Відповідно до цього, враховуючи зазначене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що таким суб`єктом була та залишається банківська установа - ПАТ «Український інноваційний банк», відповідне право якої не переходило ані до ПАТ «УКРІНКОМ»/ ПАТ «Українська інноваційна компанія», ані до ТОВ «ФК «Інвест ресурс».

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» не є правонаступником прав та обов`язків саме банківської установи публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк».

Таким чином, суд приходить до висновків, що дії приватного виконавця із винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59612163 від 22.07.2019 за заявою публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про стягнення боргу за виконавчим листом Кіцманського районного суду Чернівецької області №2-989/12 від 25.04.2013, стягувачем відповідно до якого є публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» а не публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», суперечать приписам ч.ч. 1, 2 ст. 15 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII, є неправомірними і така постанова підлягає скасуванню.

Так як відкриття виконавчого провадження по вищезазначеному виконавчому листу мало місце з порушенням Закону № 1404-VIII, то всі постанови, винесені в межах даного виконавчого провадження, а саме: про заміну сторони виконавчого провадження ВП №59612163 від 22.07.2019, про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню ВП №59612163 від 02.08.2019 також підлягають скасуванню.

Стосовно дій приватного виконавця щодо винесення 22.07.2019 постанови про заміну сторони виконавчого провадження ВП №59612163, якою змінено сторону виконавчого провадження із ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Норми ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Порядок розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження урегульовано нормами ст. 442 ЦПК України, пункти 2 та 3 якої визначають, що заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Таким чином, законодавством визначений певний чіткий порядок подання та розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження саме до суду.

Отже, дії приватного виконавця із винесення 22.07.2019 постанови про заміну сторони виконавчого провадження ВП №59612163 є неправомірними та суперечать приписам ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII, відповідно, також і з цих підстав, така постанова приватного виконавця підлягає скасуванню.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

За умовами ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 247, 263, 442, 447, 450, 451 ЦПК України, ст. ст.1, 13, 15, 18 , 26, Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Буковест», особа дії якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Українська Інноваційна компанія» на дії та рішення приватного виконавця- задовольнити .

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59612163 від 22.07.2019р., постанови про заміну сторони виконавчого провадження ВП №59612163 від 22.07.2019р. та постанови про арешт коштів боржника ВП №59612163 від 02.08.2019р. неправомірними.

Визнати неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59612163 від 22.07.2019р., постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП №59612163 від 22.07.2019р. та постанову про арешт коштів боржника ВП №59612163 від 02.08.2019р., що винесені приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком Костянтином Олександровичем.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Мізюк В.М.