Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1350/17

17 вересня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Боєчко О.Р.

з участю представника позивача - адвоката: Романка В.М.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Романишина Д.М.,

представника відповідача : Гладиш В.М.

розглянувши у порядку загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на Ѕ частину спадкового домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

10.07.2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на Ѕ частину спадкового домоволодіння

Позовні вимоги мотивує тим, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побудували житловий будинок в АДРЕСА_1 . Вказаний будинок згідно свідоцтва про право власності від 18.04.1988р. належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Від шлюбу їх батьки мали двох дітей: її та відповідача ОСОБА_1 .

Її мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Після їх смерті вони з братом ОСОБА_1 прийняли спадщину за законом та розділили житловий будинок по 1/2 частині кожному. На час похорону її брат ОСОБА_5 зловживав алкогольними напоями, а тому всі витрати на поховання вона взяла на себе. При оформленні спадщини державний нотаріус повідомила її, що відповідач ОСОБА_1 подав заповіт від 03.09.2010р. за яким їх батько ОСОБА_3 заповів 1/2 частину житлового будинку та іншого майна її брату ОСОБА_1 , внаслідок чого відповідач успадковує більшу частку майна. Вважає, що заповіт сфабрикований, так як при житті їх батьки розділили між ними майно пополам і батько, нічого не говорив про складення заповіту. Крім цього, батько був неписьменний, в період складення заповіту хворів, був лежачим і неміг піти в сільську раду.

29.11.2017 року поступило заперечення відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву ОСОБА_2 до нього про визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити.

21.11.2018 року поступила від позивача ОСОБА_2 заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового домоволодіння.

В обґрунтування збільшених позовних вимог посилається на те, на спірний спадковий житловий будинок відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 . Їх батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побудували спірний спадковий житловий будинок, що належав їм на праві спільної сумісної власності. Від шлюбу батьки мали двох дітей: її та відповідача. Їх мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батько ОСОБА_3 - 24.01.2016р., яких вона поховала та всі витрати взяла на себе. При житті батьки стверджували, що спадщину оформлять їм з ОСОБА_1 по 1/2 частині. По смерті батьків вони з ОСОБА_1 прийняли спадщину, зареєстровані в будинку та проживають по даний час. Інших спадкоємців не має. Вони розділили житловий будинок пополам та проживаємо з ОСОБА_1 в окремих кімнатах. Через відсутність правовстановлюючих документів не може успадкувати житловий будинок.

Стислий виклад позиції позивача:

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Згідно п.4 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд прийняв рішення про розгляд справи у присутності представника позивача, так як явку позивача не визнано обов"язковою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги згідно позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог підтримав повністю, з підстав в них зазначених. Суду пояснив, що позивача ОСОБА_2 батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побудували житловий будинок в АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності від 18.04.1988р. житловий будинок належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Від шлюбу батьки мали двох дітей: позивачку ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 . Позивачки мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Після їх смерті вони з братом ОСОБА_1 прийняли спадщину за законом та розділили житловий будинок по 1/2 частині кожному. При оформленні спадщини державний нотаріус повідомила позивачці, що відповідач ОСОБА_1 подав заповіт від 03.09.2010р. за яким їх батько ОСОБА_3 заповів 1/2 частину житлового будинку та іншого майна її брату ОСОБА_1 , внаслідок чого останній успадковує більшу частку майна. Вважає, що батько не міг написати заповіту, так як він нічого позивачці не говорив про складення заповіту. Крім цього, батько був неписьменний, в період складення заповіту хворів, був лежачим і не міг піти в сільську раду для складання заповіту. При житті батьки постійно говорили, що спадщину оформлять їм з ОСОБА_1 по 1/2 частині. Інших спадкоємців не має. Позивачка ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 розділили житловий будинок пополам та проживають в окремих кімнатах. Через відсутність правовстановлюючих документів не можуть успадкувати житловий будинок, так як відсутній оригінал свідоцтва про право власності. Просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним заповіт від 03.09.2010 року, посвідчений секретарем виконкому Пнівської сільської ради Гордійчуком В.В., за яким ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку та іншого майна та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку спадкового домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Суду пояснили, що батько відповідача ОСОБА_3 зробив розпорядження, а саме склав заповіт на майно, яке йому належить в користь відповідача ОСОБА_1 .. Вказаний заповіт посвідчений 03.09.2010 року секретарем виконкому Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. Даний заповіт відповідає волі заповідача, померлого ОСОБА_3 .. Також зазначили, що позивач вказувала на те, що спадкодавець був неписемний, лежачий і не міг прибути в сільську раду для складання заповіту. Однак на підтвердження цього позивач не надав будь-яких доказів. Також ним не було надано вказаних фактів для проведення призначеної експертизи по справі. А тому, вважають що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним є безпідставним та необгрунтованим. Просять в позові ОСОБА_2 відмовити.

Представник відповідача Пнівської сільської ради- Гладиш В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив їх та суду пояснив, що 03.09.2010 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким 1/2 частину належного йому до дня смерті майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, заповів своєму синові ОСОБА_1 .. Даний заповіт посвідчений секретарем Пнівської сільської ради Гордійчук В.В., яка встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1241,1253,1254,1255 ЦК Укаїни та посвідчила особистий підпис на заповіті. Зі змісту заповіту вбачається, що заповіт було записано зі слів заповідача ОСОБА_3 та прочитано ним вголос, підписано особисто заповідачем ОСОБА_3 у присутності секретаря сільської ради. Після складення і посвідчення заповіту він зареєстрований в реєстрі за №146. Вважає, що в позові ОСОБА_2 слід відмовити.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від року 12.07.2017 р. відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від року 20.07.2017 р. справу за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним призначено до розгляду.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від року 05.10.2017 р. справі за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним прийнято свого до провадження суддею Флоряк Д.В. та призначено судовий розгляд.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від року 06.03.2018 р. справі за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження починаючи зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від року 14.05.2018 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

21.11.2018 року поступила від позивача ОСОБА_2 заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач ОСОБА_2 просить визнати право власності на 1/2 частину спадкового домоволодіння.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від року 14.05.2019 р. провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним зупинено, по справі призначено почеркознавчу експертизу.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від року 29.08.2019 р. справу за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на Ѕ частину спадкового домоволодіння прийнято свого до провадження суддею Міськевич О.Я.

07.08.2019 року експертом Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру направлено повідомлення про неможливість проведення судової експертизи та повернуто матеріали цивільної справи до суду.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від року 29.08.2019 р. по справі відновлено провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2020 р. відмовлено в призначені повторної судово-почеркознавчої експертизи по справі.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2020 р. відмовлено в призначені повторної судово-почеркознавчої експертизи по справі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представників відповідачів, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов до такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що батьками сторін по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (т.1 а.с. 84-85, 87,95).

Згідно свідоцтва про право власності від 18.04.1988р. та технічного паспорту житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності (т.1 а.с. 3-5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивачки мати ОСОБА_4 , про що свідчить зроблений відповідний актовий запис № 30 зроблений Пнівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області (т.1 а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер позивачки батько ОСОБА_3 , про що свідчить зроблений відповідний актовий запис №7 зроблений Пнівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області (т.1 а.с. 6).

Причиною смерті ОСОБА_3 згідно довідки про смерть виданої лікарем Надвірнянської ЦРЛ є серцево-судинна недостатність (т.1 а.с. 11).

Ще за життя, 03.09.2010 року ОСОБА_3 склав заповіт, який посвідчений секретарем Пнівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 146, яким заповів 1/2 частину належного йому майно, в тому числі житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт був зареєстрований в спадковому реєстрі за № 146 та посвідчений секретарем Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Гордійчук В.В..(т.1 а.с. 73).

Згідно довідки Пнівської сільської ради за № 324/02-25 від 14.04.2016 року записами з погосподарських книг сільської ради, померлий ОСОБА_3 на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 . З ним проживали та були зареєстровані дочка ОСОБА_2 , ОСОБА_8 - зять та ОСОБА_9 -внук. Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчений секретарем Пнівської сільської ради від 03.09.2010 року № 146 не відмінявся та не змінювався. (т.1 а.с. 9).

Згідно довідок Надвірнянської районної лікарні Надвірнянського району від 20.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділі Надвірнянської ЦРЛ з 02.10.2015 по 15.10.2015 року та 02.06.2015 по 22.06.2015 року (т.1 а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне померлому майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

08.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 з заявою для прийняття спадщини за заповітом (т.1, а.с. 81).

Згідно Інформаційної довідки та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 08.04.2016 року Надвірнянською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №233/2016 після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 (т.1 , а.с.81-89).

12.04.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 з заявою для прийняття спадщини, однак їй було повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_1 .. Також повідомлено, що їй по закону належить 1/8 частка житлового будинку та згідно ст.1261 ЦК України 1/4 частка житлового будинку, що підтверджується повідомленням завідувача Надвірнянської районної нотаріальної контори Шушкевич С.М. від 20.06.2017 року за № 02-14/1168 (т.1 а.с. 105-106).

Згідно технічного паспорту виготовленого ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 складається з житлового будинку "А", загальною площею 80,6 кв.м. і житловою площею 49,5 кв.м., сараю "Б" площею 28,3кв.м., сараю "Б1" площею 27,2 кв.м., літньої кухні "В" площею 22,1 кв.м., погрібу "Г" площею 46,4 кв.м., вбиральні "Д" площею 1,0 кв.м., огорожі N1 площею 78,4 кв.м. (т.1, а.с. 107-108,111-113).

Згідно довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 24.11.2016 року № 701 право власності на домоволодіння в АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі рішення Пнівської сільської ради від 14.04.1988 року. Рішення про реєстрацію прийнято 18.04.1988 року, реєстровий номер № 302 ,книга №1. Станом на 24.11.2016 року домоволодіння складається житлового будинку "А", загальною площею 80,6 кв.м. і житловою площею 49,5 кв.м., сараю "Б" площею 28,3кв.м., сараю "Б1" площею 27,2 кв.м., літньої кухні "В" площею 22,1 кв.м., погрібу "Г" площею 46,4 кв.м., вбиральні "Д" площею 1,0 кв.м., огорожі N1 площею 78,4 кв.м.. Переходу права власності на даний об"єкт в ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" не реєструвалося (т.1, а.с.109).

Звертаючись до суду з позовом та вказуючи на недійсність заповіту, укладеного заповідачем на ім`я ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що оскаржуваний нею заповіт особисто заповідачем не підписувався, у зв`язку з чим зазначала про необхідність призначення посмертної судово-почеркознавчої експертизи.

В подальшому позивач ОСОБА_2 , керуючись положенням статті 27 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення), подала клопотання про витребування пенсійної справи та посилалася на медичні документи наявні в матеріалах справи, згідно яких її батько ОСОБА_3 у 2015 хворів та не міг підписати заповіт, що свідчить про грубе порушення порядку його посвідчення.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від року 14.05.2019 р. провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним зупинено, по справі призначено почеркознавчу експертизу.

07.08.2019 року експертом Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру направлено повідомлення про неможливість проведення судової експертизи та повернуто матеріали цивільної справи до суду .

Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статей 1233, 1234 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтями 1247, 1248 ЦК України, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (частина перша статті 1248 ЦК України).

Частиною першою статті 1257 ЦК України закріплено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

На заповіт як односторонній правочин поширюються загальні правила ЦК України щодо недійсності правочинів.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складенні особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).

Крім того, стаття 1251 ЦК України передбачає, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Аналогічна норма закріплена також у статті 1 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином законодавством покладено на нотаріуса (або особу, яка у відповідних випадках уповноважена вчиняти нотаріальні дії) в даному випадку на уповноважену особу- секретаря виконкому Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області В.В.Гордійчук обов`язок встановлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Суд вважає, що при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання (с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, 03 вересня 2010 року), уповноваженою особою - секретарем виконкому Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області В.В.Гордійчук в приміщенні сільської ради, яка встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1241,1253,1254,1255 ЦК України, та посвідчила особистий підпис на заповіті. Відповідно до Порядку посвідчення заповітів та довіреностей текст заповіту було записано зі слів заповідача ОСОБА_3 та прочитано ним вголос, підписано особисто заповідачем ОСОБА_3 у присутності секретаря ради Гордійчук В.В .. Особу заповідача ОСОБА_3 встановлено та перевірено. Після складення і посвідчення заповіту 03.09.2010 р. заповіт зареєстровано в реєстрі за №146.

Особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про його вільне волевиявлення та відповідність його волі розпорядження про призначення спадкоємця за заповітом.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені проце-суальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

На думку позивача, вказаний заповіт є недійсним, оскільки їй відомо, що її батько ОСОБА_3 не бажав робити заповіт, крім того, вона зазначила, що батько був неписемний. Проте, на підтвердження своїх припущень, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність вільного волевиявлення спадкодавця ОСОБА_3 під час укладення спірного заповіту чи які б свідчили про порушення прав та законних інтересів позивача відповідачем.

Посилання позивача на те, що батько хворів і не міг підписати заповіт є голослівними, так як заповіт складався у 2010 році, а згідно довідок Надвірнянської районної лікарні Надвірнянського району від 20.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділі Надвірнянської ЦРЛ з 02.10.2015 по 15.10.2015 року та 02.06.2015 по 22.06.2015 року. А тому, матеріали справи не свідчать та не підтверджують обставини того, що станом на 03.09.2010 року (тобто на час складання заповіту) спадкодавець не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, внаслідок неписемності .

У відповідності до ст.12 ЦПК України суд сприяє сторонам у реалізації їх прав, в зв`язку з чим судом за клопотанням позивача призначалась посмертна почеркознавча експертиза, однак саме з вини сторони позивача вона не було виконано, так як позивачем не представлено достатньої кількості зразків для проведення порівняльного дослідження та не представлено підтверджуючих документів про здійснення оплати,що унеможливлює її проведення (т.1, а.с.175-177).

За вимогами частини ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що докази позивача містять істотні суперечності,зокрема посилаючись на неграмтність померлого, позивач як на доказ справжності підпису батька витребував пенсійну справу для зразка його ж підпису.

Таким чином висновок про те, що заповідач не підписував заповіт грунтується на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати заповіт від 03.09.2010 року таким, що не відповідає вимогам закону. Позивач не надав доказів того, що ОСОБА_3 особисто не підписував заповіт, або підписуючи його, не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, що свідчило б про відсутність волі спадкодавця на його укладення, при цьому судом встановлено, що при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання та посвідчений уповноваженю на те особою- секретарем Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. Щодо позовних вимог позивача про визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна суд виходить з наступного.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Враховуючи викладене, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець може звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Як визначено у ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Таким чином спадкоємці, визначені заповітом, мають переважне право над спадкоємцями за законом.

З врахуванням наявності дійсного заповіту на ім`я ОСОБА_1 на Ѕ спадкового майна позивач згідно ст.1241 Цивільного кодексу України має право в спадщині на обов`язкову частку, а саме на 1/8 частку спірного майна, як повнолітння непрацездатна дитина спадкодавця та згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України має право на спадщину за законом на 1/4 частку спірного майна .

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про визнання права власності на Ѕ частку спадкового майна.

Враховуючи вище викладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку що в задоволенні позову слід відмовити повністю, оскільки відсутні підстав вважати заповіт від 03.09.2010 року таким, що не відповідає вимогам закону, а також відсутні підстави визнання права власності на Ѕ частку спадкового майна.

Керуючись ст.ст. 203, 207, 215, 392, 1216, 1223, 1233-1234, 1241, 1247-1248, 1251-1252, 1257, 1261-1265 ЦК України та ст.ст. 4, 19, 81, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_2 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на Ѕ частину спадкового домоволодіння - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Пнівська сільська рада, юридична адреса: с.Пнів, С.Стрілців, 69, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 28.09.2020