КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Київ

Справа № 752/19169/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/2776/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Поліщук Н.В., Шкоріної О.І.

за участю секретаря Лугового Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, постановленого під головуванням судді Колдіної О.О. 14 листопада 2019 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВІЛОН» про захист прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2018 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просив заборони відповідачу здійснювати використання зображення хлопчика, яке є схожим настільки, що можна сплутати із знаком для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема нанесення такого позначення на продукцію (товар), зберігання продукції із нанесенням позначенням, пропонування продукції та нанесеним позначенням для продажу, продаж, імпорт (ввезення), експорт (вивезення), реекспорт, застосування такого позначення в рекламі, діловій документації, мережі Інтернет, стягнути з відповідача судовий збір, витрати понесені за проведення експертного дослідження та витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач відповідно до Свідоцтва на знак для товарів та послуг № НОМЕР_1 , що зареєстрований 26 квітня 2010 року, набула права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

14 травня 2018 року їй стало відомо, що на Інтернет сайті за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовується ТОВ «ДЕВІЛОН» для реклами товарів (іграшок), використовується зображення хлопчика, яке має візуальну схожість зі знаком для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Того ж дня позивач спрямувала претензію з вимогою негайно припинити використання зображення, яке має візуальну схожість зі знаком для товарів та послуг за свідоцтвом № НОМЕР_1 на Інтернет сайті, однак у її задоволенні було відмовлено в зв`язку з припиненням технічного обслуговування сайту www.devilon.ua.

Позивач звернулась з заявою про проведення експертного дослідження в сфері інтелектуальної власності до Науково-дослідного центру судової експертизи, відповідно до висновку якого зображення хлопчика, розміщене на Інтернет сайті за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовується ТОВ «ДЕВІЛОН» для реклами товарів, є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом № НОМЕР_1 і воно є таким, що може ввести споживачів в оману щодо особи, яка надає послуги.

З огляду на неправомірне використання відповідачем знаку на товари і послуги та відмовою у задоволенні претензії, позивач просила захистити порушене право в судовому порядку.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «ДЕВІЛОН» просило відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що обслуговування сайту http;//www.devilon.ua здійснювалось ТОВ «ЕКА-Софт» згідно Договору № 49т-4 від 01 січня 2015 року і воно було припинено в зв`язку з розірванням договору 30 квітня 2017 року. ТОВ «ДЕВІЛОН» розпочало розробку нового сайту з іншим інтерфейсом. Крім того, відповідач зазначає про недопустимість висновку експерта як доказу у справі, оскільки зазначена експертиза проведена з порушенням Методики та Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВІЛОН» про захист прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження використання відповідачем знаку для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також схожості зареєстрованого Свідоцтвом № НОМЕР_1 знаку та знаку, розміщеного на сайті http;//www.devilon.ua та належності даного сайту відповідачу.

Не погодилась із рішенням суду ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга, в якій вона вказує на незаконність, необґрунтованість рішення суду, як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції не врахував того, що відповідач визнав, що незаконно використовував знак для товарів і послуг за Свідоцтвом №122109. Окрім того відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження наявності обставин, що він припинив незаконні дії з протиправного використання знаку для товарів та послуг за Свідоцтвом №122109 саме до розгляду справи по суті. На підставі викладеного позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Враховуючи викладене просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Єгоров С.А. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення заявлених позовних вимог.

Представник відповідача - адвокат Норик М.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду таким, що ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 26 квітня 2010 року набула права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для товарів 35 та 41 класів МКТП. Вказаний знак є комбінованим, містить словесне позначення кирилицею « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та графічне зображення хлопчика, виконаного в мультиплікаційній формі з використанням кольорів: жовтий, оранжевий, червоний, коричневий, рожевий, синій, блакитний, білий. Хлопчик усміхнений, має маленький зріст, світле волосся, велику голову, на обличчі є веснянки, вдягнений у червоний светр, сині штанці, червоні кросівки з синіми смужками. Хлопчик тримає руки у кишенях, його поза: трохи повернутий вліво /а.с.12-14/. Згідно з випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 11 лютого 2019 року дія свідоцтва продовжена до 10 березня 2029 року /а.с.59/.

З Інтернет-ресурсу позивачу стало відомо про використання відповідачем позначення схожого на зареєстрований нею знак. А саме 14 травня 2018 року нею виявлено на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 який використовується ТОВ «ДЕВІЛОН» для реклами товарів (іграшок), зображення хлопчика, яке має візуальну схожість зі знаком для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». На сайті міститься зображення хлопчика виконаного в мультиплікаційній формі, він усміхнений, має маленький зріст, світле волосся, велику голову, на обличчі є веснянки, вдягнений у червоний светр, сині штанці, зелені кросівки з темно-зеленими смужками. Хлопчик тримає праву руку піднятою та виражає жест великий палець піднятий вгору, ліва рука у кишені, з якої вбачається мотузка до іграшкового коника, тулуб хлопчика повернутий вправо /а.с.16/.

23 травня 2018 року позивач звернулась до відповідача з претензією щодо неправомірного використання знаку для товарів та послуг, в якій запропонувала відповідачу в порядку досудового врегулювання спору негайно припинити використання спірного зображення /а.с.15/.

ТОВ «ДЕВІЛОН» надана відповідь на претензію, якою було відмовлено позивачу у її вимогах, з посиланням на те, що технічне обслуговування сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 01 травня 2017 року припинено, на підтвердження чого надано копію договору на технічне обслуговування сайту та копію повідомлення про припинення обслуговування сайту. Також повідомлено, що ТОВ «ДЕВІЛОН» здійснює використання сайту за адресою http://www.devilon.com.ua /а.с.17-19/.

Згідно із Висновком експерта №160/18 від 18 липня 2018 року, складеним Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України на замовлення позивача, за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності:

1 Зображення хлопчика, яке розміщене на Інтернет сайті за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та використовується ТОВ «ДЕВІЛОН» для реклами товарів, є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом № НОМЕР_1 (дата реєстрації 26 квітня 2010 року);

2 Зображення хлопчика, яке розміщене на Інтернет сайті за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та використовується ТОВ «ДЕВІЛОН» для реклами товарів (згідно матеріалам наданим на дослідження), є таким, що може ввести споживачів в оману щодо особи, яка надає послуги, а саме ОСОБА_1 у відношенні послуг 35 класу МКТП зазначених у свідоцтві.

Дане дослідження проведене за матеріалами наданими заявником: скриншот Інтернет сторінки ІНФОРМАЦІЯ_2 ; графічне зображення знака для товарів і послуг; копія свідоцтва на знак для товарів і послуг « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; бібліографічні дані свідоцтва № НОМЕР_1 /а.с.26-44/.

Матеріали справи місять копію договору № 49т-4 від 01 січня 2015 року, укладеного між ТОВ «ДЕВІЛОН» та ТОВ «ЕКА-Софт». За умовами цього договору ТОВ «ДЕВІЛОН» є замовником на технічне обслуговування сайту в мережі Інтернет під доменним іменем http://www.devilon.ua. З листа ТОВ «ЕКА-Софт» від 30 квітня 2017 року вбачається, що вказане товариство просило про розірвання договору № 49т-4 від 01 січня 2015 року /а.с.77-80/.

Згідно з договором від 07 квітня 2017 року ТОВ «ДЕВІЛОН» замовило приватному підприємцю ОСОБА_3 послуги по створенню сайту «ДЕВІЛОН» /а.с.81-92/.

Відповідачем ТОВ «ДЕВІЛОН» 16 липня 2018 року була подана заявка на реєстрацію знака для товарів і послуг - графічного знаку із зображенням хлопчика виконаного в мутиплікаційній формі з використанням словесного позначення латинськими літерами «ІНФОРМАЦІЯ_3» для товарів 16, 28 та 35 класів МКТП. Вказаний знак був зареєстрований в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 26 червня 2020 року та видано Свідоцтво № НОМЕР_2 / а.с.158-166/.

Відповідно до ч.1 ст.495 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

За змістом ч.2 ст.5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» об`єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень.

Згідно із ч.4 ст.16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» одним із способів використання знака є застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати (ч. 5 ст. 16 вищевказаного Закону).

В порядку визначеному ч. 6 цієї норми законодавства виключне право власника свідоцтва забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстрований знак не поширюється, зокрема, на використання знака для товару, введеного під цим знаком в цивільний оборот власником свідоцтва чи за його згодою, за умови, що власник свідоцтва не має вагомих підстав забороняти таке використання у зв'язку з подальшим продажем товару, зокрема у разі зміни або погіршення стану товару після введення його в цивільний оборот.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені ст. 16 Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, з вказаних у ч. 5 ст. 16 Закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

В силу ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Але згідно з положеннями ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Положеннями ч.ч.1-3 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України).

Виходячи з положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В порядку ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Стаття 102 ЦПК України встановлює вимоги до висновку експерта. Так, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст.110 ЦПК України).

З наведених обставин справи вбачається, що позивачем доведено право власності на знак для товарів і послуг, який є комбінованим, містить графічне зображення хлопчика виконане в мультиплікаційній формі та словесне позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказана обставина не заперечується і стороною відповідача. Таким чином, позивачу належить виключне право на використання знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом України № НОМЕР_1 та виключне право перешкоджати неправомірному використанню такої торговельної марки.

Матеріалами справи підтверджуються наявність в мережі Інтернет електронного ресурсу з адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач визнає обставини щодо замовлення технічного обслуговування та використання ним цього сайту, проте за їх твердженням даний ресурс не використовується з 2017 року. Таким чином та обставина, що електронний ресурс ІНФОРМАЦІЯ_2 використовувався відповідачем ним фактично визнається.

Обставини розірвання договору між відповідачем та організацією, що здійснювала технічне обслуговування даного сайту та укладення договору на створення іншого підтверджуються відповідними договорами. ТОВ «ДЕВІЛОН» вказує на те, що з квітня 2017 року ними здійснюється використання сайту за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, на час розгляду справи апеляційним судом, обидві електронні адреси відкривають сайт «ДЕВІЛОН». Але спірне позначення хлопчика на ньому відсутнє.

Тому, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що власником та користувачем Інтернет-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент публікації є ТОВ «ДЕВІЛОН». Тобто доводи апеляційної скарги щодо цих обставин знайшли своє підтвердження.

Однак, з наведеного вбачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин використання відповідачем спірного позначення. Як вже вказано вище, на час розгляду справи в електронному ресурсі ТОВ «ДЕВІЛОН» відсутнє використання спірного позначення. Долучена до матеріалів позовної заяви роздруківка з сайту не містить дати публікації та не завірена жодним чином, тобто не може вважатися ні письмовим, ні електронним доказом в розумінні положень ст. ст. 95, 100 ЦПК України, тому не приймається до уваги суду. А отже висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем факту використання спірного позначення відповідає обставинам справи.

На підтвердження обставин схожості позначень, позивачем наданий висновок експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України №160/18 від 18 липня 2018 року. Даний висновок складений на замовлення позивача, у ньому зазначені всі дані експерта, що проводив дослідження, на якій підставі була проведена експертиза, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав, однак не зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як того вимагають положення ЦПК України. У зв`язку з цим, вказаний висновок розцінюється судом як письмовий доказ. При цьому, наведені висновки ґрунтуються виключно на наданих позивачем даних, а саме даних Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 і скриншоту Інтернет сторінки, яка також була надана на підтвердження заявлених позовних вимог. Оцінка такого скриншоту судом надана вище, як неналежному доказу у справі. А тому і даний висновок не є таким, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи, тобто виходячи з положень ст. 78 ЦПК України, не може вважатися достовірним доказом у справі. Вказане не було враховано судом першої інстанції, натомість суд вдався до оцінки обставин, які потребують спеціальних знань.

Апеляційним судом також встановлено, що 25 червня 2020 року була здійснена публікація відомостей про видачу відповідачу ТОВ «ДЕВІЛОН» свідоцтва № 277763 на знак для товарів і послуг з використанням спірного зображення хлопчика. Виходячи з положень чинного законодавства, рішення про видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг приймається за результатами проведеної експертизи. Правова охорона цього знаку відбувається з дня подання заявки, тобто з 16 липня 2018 року, а отже і використання зареєстрованого позначення не може вважатися неправомірним. Докази реєстрації відповідачем даного знаку для товарів і послуг були подані до апеляційного суду, проте з огляду на їх значення для правильного вирішення справи, вони не можуть бути залишені поза увагою суду.

Враховуючи, що суд першої інстанції зробив деякі помилкові висновки, проте вірно встановив обставини справи та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе змінити рішення, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то в порядку ст. 141 ЦПК України судом вірно вирішено питання судових витрат. А саме, судові витрати понесені позивачем компенсації не підлягають, натомість підлягають компенсації відповідачеві понесені ним витрати на правничу допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами, поданими в порядку визначеному процесуальним законом і не спростовані стороною позивача /а.с.74-76/. При цьому апеляційна скарга також не містить доводів на їх спростування. А отже рішення суду в цій частині відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Положеннями ч.13 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, хоча доводи апеляційної скарги позивача і знайшли своє підтвердження частково, проте підстави для задоволення заявлених позовних вимог відсутні, а тому не підлягають компенсації позивачу і витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Що стосується витрат на правничу допомогу, то на стадії апеляційного розгляду справи, до судових дебатів, сторонами не були здійснені відповідні заяви, як то передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Таким чином, підстави для вирішення питання про компенсацію цих витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року змінити виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Н.В. Поліщук

О.І. Шкоріна

Повний текст постанови складений 22 вересня 2020 року.