Справа № 463/3866/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/65/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши в м.Львові цивільну справу № 464/7078/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в нерухомому майні, виділ ідеальної частки в нерухомому майні та припинення права спільної часткової власності; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ ідеальної частки в нерухомому майні; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ ідеальної частки в нерухомому майні; зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ ідеальної частки в нерухомому майні ,-

в с т а н о в и в :

31.07.2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 19/50 ідеальної частки в квартирі АДРЕСА_1 . У березні 2016 року позивач зменшив та уточнив позовні вимоги, просить визнати за ним право власності на ј ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , виділити йому в натурі ј ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності йому та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В квітні 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ йому в натурі ј ідеальної частки в квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ йому в натурі ј ідеальної частки в квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ їй в натурі ј ідеальної частки в квартирі АДРЕСА_1 . В жовтні 2018 року, після проведення будівельно-технічної експертизи позивач ОСОБА_4 уточнив свої вимоги і просить виділити йому, як співвласнику ј ідеальної частки у власність наступні приміщення квартири АДРЕСА_1 : веранду 1-9 площею 6,3 кв.м., балкон 1-10 площею 0,3 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 23,4 кв.м. в якій замурувати існуючий дверний проріз що з`єднує кімнату 1-4 з кімнатою 1-5, замурувати існуючий дверний проріз, що з`єднує кімнату 1-4 з верандою 1-9. У житловій кімнаті 1-4 облаштувати кухню-нішу. Для входу у виділене приміщення веранди ззовні прибудувати сходову площадку (на консолях), влаштувати дверні прорізі для входу в веранду та житлову кімнату 1-4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток у спільній частковій власності у розмірі 61791,00 грн. пропорційно в рівних частках кожному. Припинити право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності йому та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у зв`язку із виділенням частки в натурі. ОСОБА_2 14.11.2018 року уточнив свій зустрічний позов, просить виділити в натурі ОСОБА_2 та визнати за ним право власності відповідно до належної йому ј частки у квартирі АДРЕСА_1 , приміщення згідно варіанту розподілу викладеного у п.3 висновку №15-16 від 17.03.2017 року судової інженерно-технічної експертизи зокрема: веранду 1-9 площею 6,3 кв.м., балкон 1-10 площею 0,3 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 23.4 кв.м., всього 30 кв.м. Відповідач ОСОБА_3 14.11.2018 року уточнив свій зустрічний позов, просить виділити в натурі та визнати за ним право власності відповідно до належної йому ј частки у квартирі АДРЕСА_1 , приміщення згідно варіанту розподілу викладеного у п.3 висновку №15-16 від 17.03.2017 року судової інженерно-технічної експертизи зокрема: веранду 1-9 площею 6,3 кв.м., балкон 1-10 площею 0,3 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 23.4 кв.м., всього 30 кв.м. Відповідач ОСОБА_1 14.11.2018 року уточнила свій зустрічний позов, просить виділити в натурі та визнати за нею право власності відповідно до належної їй ј частки у квартирі АДРЕСА_1 , приміщення згідно варіанту розподілу викладеного у п.3 висновку №15-16 від 17.03.2017 року судової інженерно-технічної експертизи зокрема :веранду 1-9 площею 6,3 кв.м., балкон 1-10 площею 0,3 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 23.4 кв.м., всього 30 кв.м.

Позивач ОСОБА_4 уточнив свої вимоги і просив виділити йому, як співвласнику ј ідеальної частки у власність приміщення квартири АДРЕСА_1 у відповідності до запропонованого експертом варіанту.

Відповідачі також подали уточнення до поданих ними зустрічних позовних заяв, в яких просять виділити в натурі їм та визнати за кожним з них право власності на веранду 1-9, площею 6,3 кв.м., балкону 1-10, площею 0,3 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 23,4 кв.м.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 виділивши її в натурі та припинивши право спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у зв`язку з виділенням частки в натурі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток у спільній частковій власності у розмірі 61791 грн. пропорційно в рівних частках кожному.

В задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в рівних частинах на користь ОСОБА_4 243,60 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22 квітня 2019 року стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 по 1066,41 грн. (одна тисяча шістдесят шість гривень сорок одна копійка) судових витрат з кожного.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь держави по 1555,01 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень одна копійка) судових витрат з кожного.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначають, що рішення в частині задоволених позовних вимог вважають незаконним та необгрунтованим. Процесуальні порушення полягали у тому, що заявою від 10.10.2018 року позивач змінив предмет позову під час розгляду справи по суті, що свідчить про порушення вимог ч.3 ст.49 ЦПК України, в якій зазначено, що предмет позову може бути змінено під час підготовчого засідання. Відтак, суд не мав права брати до уваги дану заяву, а тому ухвалюючи рішення вийшов за межі позовних вимог. Крім цього, позивач просить припинити право спільної часткової власності для всіх співвласників, що суперечить ч.3 ст.364 ЦК України,якою передбачено, що у разі виділу співвласником в натурі частки з спільного майна право спільної часткової власності на це майно припиняється для співвласника, який здійснив такий виділ. З рішення суду незрозуміло кому саме припинено право спільної власності чи тільки позивачу, чи всім співвласникам. Звертає увагу, що квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, що відповідає дійсності, однак позивач просить припинити право часткової власності при тому, що частка позивача попередньо не визначалася. Зазначає, що з висновку експертизи №15-16 від 17.03.2017 року вбачається, що здійснити реальний розподіл квартири АДРЕСА_1 між усіма співвласниками виходячи із виділення за кожним з них по ј частині та можливим влаштуванням чотирьох ізольованих квартир з окремими входами неможливо, а тому виділяючи частку в натурі тільки ОСОБА_4 порушуються права та інтереси інших співвласників, оскільки вони позбавляються можливості провести реальний виділ своїх часток у праві власності. Звертає увагу, що задовольнивши позов суд відійшов від розміру часток співвласників присудивши позивачу частку квартири,яка за своєю площею є більшою від ј та стягнув з нього компенсацію за відхилення від ідеальних часток, при тому не здійснив перерозподіл часток. Всупереч висновку експертизи позивачем не надано дозвіл міської ради на проведення реконструкції, в тому числі дозвіл на зведення споруд (облаштування сходової клітки) на земельній ділянці,яка належить до комунальної власності, проект реконструкції. Також при прийнятті рішення судом не досліджувалось питання чи внаслідок реконструкції не будуть порушені права і інтереси власників сусідніх квартир. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді першої інстанції між сторонами існував конфлікт з приводу користування майном, яке перебуває у спільній власності, відповідачі позбавили позивача права на користування належною йому часткою у квартирі, заперечували його права на цю частку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним способом захисту його права є виділ частки із спільної власності. Згідно висновку експертизи виділ частки позивача є технічно можливим з присудженням грошової компенсації учасникам спільної власності, частка яких зменшується не суттєво і цю різницю позивач погоджується компенсувати грошима. По запропонованому експертом варіанту виділу, може бути утворено дві окремі квартири, при цьому позивачу слід провести реконструкцію та переобладнання, на що він погоджується. А тому суд , дійшов висновку, що позов ОСОБА_4 слід задоволити.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовів, суд виходив з того, що відповідачі становлять одну сім`ю, спільно проживають і користуються спірною квартирою, саме вони разом чинять перешкоди у користуванні квартирою позивачу, що підтверджено судовими рішеннями, а тому це виключає спільне користування позивачем та частиною відповідачів часткою ѕ ідеальної частини квартири, з виділенням ј ідеальної частини одному із відповідачів, а не позивачу. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції до апеляційного суду надійшла спільна заява сторін у справі про закриття провадження (а.с.182 т.2).

В заяві сторони просять суд скасувати рішення суду та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Зазначають, що 18.11.2019 року квартира продана, що стверджується копією договору купівлі-продажу, який додають до заяви. Крім цього, просять вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Розглянувши заяву, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, враховуючи такі вимоги процесуального закону.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Зважаючи на те, що під час апеляційного розгляду справи сторони відчужили спірну квартиру, що стверджується договором купівлі продажу укладеним 18 листопада 2019 року між продавцями: ОСОБА_4 (позивач), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (відповідачі) та покупцем ОСОБА_5 (а.с.183 т.2), провадження у справі, яка переглядається, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

У Постанові Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

З врахуванням вказаного, судове рішення Личаківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2018 року відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, а додаткове рішення Личаківського районного суду м.Львова від 22 квітня 2019 року втрачає свою силу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У зв`язку з наведеним судовий збір сплачений позивачем ОСОБА_4 за подання позовної заяви в розмірі 243,60 грн. (а.с.2 т.1 ) та 551,20 грн. (а.с.173 т.1) повернути ОСОБА_4 , сплачений судовий збір за подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 в розмірі 551,20 (а.с.182 т.1) повернути ОСОБА_3 , судовий збір сплачений за подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 в розмірі 551,230 грн.(а.с.185 т.1) повернути ОСОБА_2 , судовий збір сплачений за подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 в розмірі 551,20 (а.с.188 т.1) повернути ОСОБА_1 , судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 8189,76 грн.(а.с.152 т.1) повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Щодо розподілу судових витрат, які сторони понесли у зв`язку з розглядом справи, зокрема на призначення експертизи такі розподілу не підлягають та залишаються за сторонами, оскільки були понесені у рівних частинах, що стверджується ухвалою про призначення експертизи (а.с.203-204 т.1) та повідомленням експерта (а.с.208 т.1).

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 255 п. 2 ч.1, 377 ч.1,383,384,389-391 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2018 рокускасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в нерухомому майні, виділ ідеальної частки в нерухомому майні та припинення права спільної часткової власності; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ ідеальної частки в нерухомому майні; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ ідеальної частки в нерухомому майні; зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ ідеальної частки в нерухомому майні закрити.

Додаткове рішення Личаківського районного суду м.Львова від 22 квітня 2019 року є таким, що втратило силу.

Повернути ОСОБА_4 сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 243,60 грн. (квитанція №323 р/р НОМЕР_1 (а.с.25 т.1 ) та 551,20 грн. (квитанція №374, р/р 0006 (а.с.173 т.1).

Повернути ОСОБА_3 , сплачений судовий збір за подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 в розмірі 551,20 ( квитанція №0.0.539303218.1, р/р 0006, а.с.182 т.1).

Повернути ОСОБА_2 , судовий збір сплачений за подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 в розмірі 551,230 грн.( квитанція № 14613414-1, р/р 0006, а.с.185 т.1).

Повернути ОСОБА_1 , судовий збір сплачений за подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 в розмірі 551,20 грн. ( квитанція №0.0.539304708.1, р/р 0006, а.с.188 т.1).

Повернути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 8189,76 грн.(а.с.152 т.1) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з дня постановлення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 17.08.2020 року

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк