Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3018/19 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 83 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/3018/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 , третя особа - Корольовський відділ державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 28 березня 2008 року ОСОБА_1 уклав з Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» кредитний договір, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 54800 дол. США.

28 березня 2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, відповідно до якого вказана квартира була передана в іпотеку банку.

28 листопада 2012 року ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за вказаним іпотечним договором.

Оскільки боржник не виконував умови договору, позивач змушений був вирішувати питання щодо звернення стягнення на іпотечне майно та 12 грудня 2018 року право власності на вказану квартиру було зареєстроване за ТОВ «Кредитні ініціативи».

В подальшому позивачеві стало відомо про те, що постановою державного виконавця Корольовского ВДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області від 26 листопада 2018 року на зазначену квартиру накладений арешт.

Оскільки позивач на даний час позбавлений можливості реалізувати свої права щодо розпорядження даним нерухомим майном, просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2020 року позов задоволено.

Звільнено з-під арешту квартиру АДРЕСА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення.

Зокрема зазначає, що на момент звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» з даним позовом до суду, ОСОБА_2 вже померла, проте судом дана обставина не була з`ясована. Також зазначає, що не був повідомлений належним чином про розгляд справи, а тому фактично був позбавлений права надати свої заперечення щодо даного спору.

Окрім того, вважає, що при вирішенні спору суд безпідставно послався на факт переходу до позивача права вимоги за вказаним кредитним договором, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження даної обставини.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторинговою Компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу та договір про передачу прав за іпотечним договором. На даний час товариство є власником переданої в іпотеку квартири й наявність арешту на це майно порушує право власності.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник позивача не визнав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника ТОВ «Кредитні ініціативи», колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0501/0308/88-051, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 54800 дол. США .

28 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, відповідно до якого останні передали в іпотеку банку належну їм квартиру АДРЕСА_2 .

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення права вимоги за вказаними договорами.

Цього ж дня між ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу та договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за даними договорами.

12 грудня 2018 року право власності на вказану квартиру зареєстроване за позивачем.

Судом також встановлено, що постановою державного виконавця Корольовського відділу ДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області від 26 листопада 2018 року на вказану квартиру накладено арешт в межах виконавчого провадження №33095321 з виконання виконавчого листа №2-385/12, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 14 травня 2012 року про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ВАТ «Сведбанк» 530515 грн. 90 коп.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2013 року у вказаному виконавчому провадженні замінено стягувача з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ « Кредитні ініціативи».

27 листопада 2018 року головним державним виконавцем Корольовського відділу ДВС міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

За змістом ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа з наведених вище підстав арешт з майна не знімається.

Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна ( коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника ( у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення усіх вимог стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу ХІІІ « Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, у спірних правовідносинах позивач, будучи стягувачем у виконавчому провадженні, в межах якого накладений арешт на вказану квартиру, й набувши право власності на це нерухоме майно, вправі ставити питання про зняття арешту з даного житлового приміщення в судовому порядку, оскільки позбавлений можливості реалізувати своє право власності й може захистити це право лише шляхом звернення до суду з цим позовом.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Посилання відповідача на ту обставину, що він не був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, спростовуються матеріалами справи.

Так, за правилами ч.1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до ч.ч.3,6 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Отже, належним доказом вручення судової повістки, надісланої засобами поштового зв`язку, є, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Частиною 1 ст.131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Матеріали справи свідчать, що судові повістки, направлені за адресою місця реєстрації відповідача, повернулись до суду із відмітками: « За відсутності адреса, адресат вибув».

Таким чином, судом дотримано вимоги законодавства щодо направлення судових повісток на останню відому адресу місця реєстрації відповідача та відсутність останнього за вказаною адресою не могла бути перешкодою для розгляду справи протягом розумних строків.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: