Справа № 442/8640/18 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/226/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Ванівського О.М.

суддів: Мельничук О.Я., Крайник Н.П.,

при секретарі: Івановій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 46253,30 доларів США; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 46253,30 дол. США; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 46253,30 доларів США, та стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.04.2008 між ним та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №034-2008-1358 (далі - Кредитний договір) на загальну суму 70000 доларів США з терміном повернення кредиту до 10.04.2038, процентна ставка становить 12,45% річних. За користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 37,35% річних. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно здійснювати оплату по кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором, 30.04.2008 між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки №034-2008-1358-Р, №034-2008-1358-Р/1, №034-2008-1358-Р/2 відповідно. Згідно умов вказаних вище договорів поруки поручителі зобов`язалися перед позивачем відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, в повному обсязі. Віідповідач взятих на себе договірних зобов`язань не виконав, а тому станом на 01.11.2018 у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 46253,30 доларів США, з яких: 990,72 долар США - прострочена заборгованість по кредиту, 42642,89 дол.США - сума дострокового стягнення кредиту, 2470,11 доларів США - відсотки, 149,58 доларів США - підвищені відсотки.

Оскарженим рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Універсал Банк».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що 28.09.2018 року у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, на адресу відповідача ОСОБА_1 скеровано вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Позивач скористався своїм правом дострокового стягнення усієї суми заборгованості, оскільки відповідач не виконав умови зазначеної вимоги, у якій повідомлялось про те, що у разі невиконання умов такої, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту її отримання. Вважає, що висновок суду першої інстанції щодо вимоги банку від 23.09.2010 року згідно з якою у банку виникло право на дострокове стягнення заборгованості таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що у цій вимозі банк вимагав від позичальника сплатити протягом тридцяти днів з моменту отримання прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення зобов`язань. Оскільки позичальником виконані умови даної вимоги, а саме сплачено прострочену заборгованість, вважає, що у банку не виникало право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, передбачене ст. 1050 ЦК України.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Представник ПАТ «Універсал Банк» - Терешко Р.М. 11.08.2020 року подав до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи на іншу дату, з посиланням на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» в Україні введено карантин і «Рада суддів України в своєму зверненні до громадян, які є учасниками судових процесів, висловила прохання утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників справи».

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 11.08.2020 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці та з перебуванням Стецківа Ю.С. на самоізоляції.

Розглянувши вищезгадані клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення таких клопотань, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1), досліджуючи при цьому докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2), а частиною 2 статті 372 цього Кодексу встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дана справа перебуває в провадженні суду апеляційної інстанції з січня 2020 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення своїх доводів у поданому до суду позові, запереченні на позов, письмових поясненнях, апеляційній скарзі та відзиві на скаргу тощо.

Станом на час апеляційного розгляду справи (11.08.2020 року) введений Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року карантин триває вже більше п`яти місяців і строки його завершення нікому не відомі: ця обставина є загальновідомою і не потребує доказування (частина 3 статті 82 ЦПК України).

Щодо посилання на звернення Ради суддів України з проханням «утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників справи», то дана справа не передбачає обов`язкової присутності в судових засіданнях її учасників.

В той же час, з метою забезпечення доступу до правосуддя під час дії в Україні карантину та на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196 було затверджено Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, однак, ні від представника ОСОБА_5 , ні від представника ПАТ «Універсал Банк» - Терешко Р.М. заяви до суду про участь у апеляційному розгляді справи в режимі відеоконференції не поступало.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін - на підставі наявних у справі даних та доказів.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.08.2020 року, є дата складення повного судового рішення - 18.08.2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що 30 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством (правонаступником якого є Акціонерного товариства «Універсал Банк») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір 3034-2008-1358 на суму 70000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,45% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору.

Згідно Меморіального ордеру №034291USD000423 від 30.04.2008 ОСОБА_1 отримано кошти в розмірі 70000 доларів США, що еквівалентно 353500 грн. (т. 1 а.с.13)

Цільове призначення кредиту: придбання майна, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання цільового призначення умов договору ОСОБА_1 було придбано на підставі Договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 30 квітня 2008 року 17/100 ідеальних частки нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У п.1.2. визначено, що строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 10.04.2038 включно. Строки та терміни надання та погашення кредиту визначається умовами цього договору.

У відповідності до п.1.1.1 Кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35% річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовуються до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів Кредитор здійснює відповідно до умов цього Договору. Додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів Національного банку України.

Відповідно до п.2.4 погашення основної суми боргу та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів. Позичальник зобов`язується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно п.2.1.3. даного Договору.

30 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №034-2008-1358-Р. (т.1 а.с.32-34)

30 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №034-2008-1358-Р/1 (т.1 а.с.35-37), а також укладено договір поруки №034-2008-1358/Р2 між позивачем та ОСОБА_4 (т. 1 а.с.38-40)

За договорами поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Як вбачається з п.1.1. поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору №034-2008-1358 від 30 квітня 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п.1.3 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Як вбачається з п.2.2. Договорів поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за Основним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги.

Крім цього, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого є нежиле приміщення, загальною площею 104,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . (Том 2 а.с.97)

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 01.11.2018 у ОСОБА_1 наявна заборгованість на суму: 46253,30 доларів США, в тому числі: 990,72 дол.США - прострочена заборгованість по сумі кредиту, 42642,89 дол.США - заборгованість по сумі кредиту, 2470,11 дол.США - відсотки, 149,58 дол.США - підвищені відсотки/пеня. (т. 1 а.с.41-45)

25.09.2018р., у зв`язку із несплатою позичальником заборгованості по кредиту та нарахованих по ньому процентах, ПАТ «Універсал Банк» скеровано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимоги про негайну сплату простроченої заборгованості за Кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань. (Том 1 а.с.13-18) Згідно квитанцій про відправлення поштового повідомлення вбачається, що таку відмову направлено 28.09.2019р.

Крім цього, у матеріалах справи мається вимога, скерована ОСОБА_1 від 23.09.2010р. №034-317, з якої вбачається, що станом на дату цієї вимоги розмір заборгованості по сплаті кредиту та нарахованих процентів становить 67411,92 долари США, 583,32 - прострочена заборгованість по процентах, 64361,24 - строкова сума заборгованості за кредитом, 2467,36 - проценти, нараховані за користування кредитними коштами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки банком 23.09.2010 року було направлено вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту, відповідно, на 31 день з дня отримання вимоги дія кредитного договору достроково припинена. Окрім цього, порука також є припиненою в силу ч.4 ст.559 ЦК України, та оскільки відповідачем починаючи з 23.09.2010р., внесено на поточний рахунок у банку на погашення кредиту кошти на загальну суму 60089,49 доларів США, що значно перевищує суму ціни позову (46253,30 доларів США), вважав, що в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Аналіз змісту статей 1054, 1050 і 559 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, при цьому договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то відповідний строк для пред`явлення вимоги як до боржника, так і поручителів обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). До поручителя ? протягом шести місяців, якщо закінчення строку поруки не встановлено самим договором (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів та є правом, а не обов`язком кредитора.

Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту безпосередньо в судовому порядку - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Судом встановлено, що погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами кредитного договору визначено місяцями, у зв`язку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України, а також умовами кредитного договору право, звернувшись до суду з позовом про дострокове стягнення усієї суми заборгованості, включаючи прострочену заборгованість по сумі кредиту, заборгованість по сумі кредиту, відсотки, та підвищені відсотки за користування кредитними коштами з відповідачів.

За умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути суму кредиту з відповідними процентами до 10.04.2038 року, сплачуючи її частинами згідно з графіком погашення кредиту та сплати процентів, визначеним пунктом 1.1.1. кредитного договору.

Сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення періодичних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості починається обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Правильне застосування частини четвертої статті 559 ЦК України було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) та у справі № 202/4494/16-ц, за наслідками розгляду яких Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року та у постанові від 31 жовтня 2018 року виклала правовий висновок про відсутність підстав для відступлення від сталої практики Верховного Суду України й Верховного Суду та вказала, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором, повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Враховуючи, що банком було направлено повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту 23.09.2010 року, колегія суддів приходить до висновку, що порука припинилась, а тому вимоги банку до поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є безпідставними.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання

в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено частково, з ОСОБА_1 підлягає стягненню 29 270 грн 65 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 липня 2019 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» ( , МФО 322001, р/р НОМЕР_2 у ПАТ «Універсал Банк», м.Київ, вул.Автозаводська, 54/19) заборгованість за кредитним договором в сумі 46253,30 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 29 270 грн 65 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.