Справа № 386/665/20
Провадження № 2-н/386/40/20
УХВАЛА

іменем України

30 вересня 2020 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області Гут Ю. О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, де боржником вказує ОСОБА_2 , однак просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття .

Вивчивши подану ОСОБА_1 заяву про видачу судового наказу з доданими до неї документами, встановлено, що заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

07.09.2020 року зазначену заяву залишено без руху, оскільки було подано з порушенням вимог ст. ст. 175-177 ЦПК України.

Для усунення зазначених недоліків заявнику судом був встановлений п`ятиденний строк з дня отримання нею ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Зазначена ухвала була отримана заявником 11.09.2020 року, однак вимоги ухвали Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.09.2020 року про залишення позовної заяви без руху, зазначені в мотивувальній частині ухвали не виконано та недоліки позовної заяви не усунуто.

Вирішуючи питання про наявність підстав для повернення заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 , суддя керується наступними правовими нормами.

Згідно положень ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає зазначені в ній вимоги, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням положень п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 року, який набрав чинності 17.07.2020 року) заявник ОСОБА_1 мала усунути недоліки поданої нею заяви про видачу судового наказу протягом двадцяти днів після 11.09.2020 року.

Разом з тим, станом на 25.09.2020 року заявником ОСОБА_1 або її представником недоліки заяви, вказані в ухвалі суду від 18.08 2020 року, усунуті не були.

Відповідного клопотання (заяви) про продовження процесуального строку для виконання вимог ухвали суду від 18.08.2020 року у разі неможливості усунення недоліків заяви про видачу судового наказу у встановлений судом строк, зумовленою обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, від заявника ОСОБА_1 станом на 30.09.2020 року не надходило.

Про наявність інших об`єктивних причин (обставин), що унеможливили виконання ухвали суду від 18.09.2020 року, заявник ОСОБА_1 суд також не повідомила.

За вказаних обставин, при визначенні строку, необхідного заявнику ОСОБА_1 для усунення недоліків поданої нею заяви про видачу судового наказу, судом були враховані і нормативні строки пересилання рекомендованої письмової кореспонденції (без урахування вихідних днів об`єктів поштового звязку), визначені Розділом ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом міністерства інфраструктури України 28.11.2013 року №958, у випадку направлення заявником відповідних документів на виконання ухвали суду від 18.08.2020 року засобами поштового зв`язку.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Враховуючи, що нормами Розділу ІІ ЦПК України «Наказне провадження» не передбачено повернення заяви про видачу судового наказу у разі не усунення заявником її недоліків у встановлений судом строк, до даних правовідносин підлягають застосуванню за аналогією закону положення ст.185 ЦПК України щодо повернення позовної заяви.

Відповідно до ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (прецедентні рішення у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року), право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

З урахуванням викладеного, заявник ОСОБА_1 була проінформованою про обов`язок усунути недоліки заяви про видачу судового наказу шляхом приведення її змісту у відповідність до вимог п.4 ч.1, п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, однак не подала заяву, яка б відповідала цим вимогам, і таким чином, не вичерпала наявних засобів захисту свого права, а тому її право на звернення до суду за захистом не можна вважати порушеним.

Даний висновок суду відповідає правовим позиціям, викладеним в постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №705/3875/17 та від 22 травня 2019 року у справі №705/5060/18.

За змістом ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що заявником по справі ОСОБА_1 у встановлений судом строк не були виконані вимоги ухвали щодо усунення недоліків поданої нею до суду заяви про видачу судового наказу, приходжу до висновку про наявність підстав для постановлення ухвали про повернення ОСОБА_1 вказаної заяви, що не обмежує її права на звернення до суду за захистом у разі, коли перестануть існувати обставини, що зумовили повернення заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст.10, 161, 163, 185, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - повернути заявнику.

Розяснити заявнику ОСОБА_1 , що повернення заяви про видачу судового наказу не перешкоджає повторному зверненню із відповідною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Копію ухвали направити заявнику ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Кропивницького апеляційного суду або через Голованівський районний суд .

Суддя: Гут Ю. О.