Справа № 297/1029/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., при секретарі Кузьма Т.В., з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданнів залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача - Берегівська РДА в особі служби у справах дітей, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача - Берегівська РДА в особі служби у справах дітей, про усунення перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Позов позивачем мотивовано тим, що вони з ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Незважаючи на те, що вони з відповідачкою фактичні сімейні відносини не підтримують, він, будучи батьком дитини, і надалі піклувався про свою доньку, її здоров`я, фізичний та духовний розвиток та забезпечував її матеріально. Однак, відповідачка ОСОБА_2 почала перешкоджати йому спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні. Таким чином, він був позбавлений можливості реалізувати свої батьківські права та обов`язки щодо своєї малолітньої доньки. А тому, звернувся до служби у справах дітей Берегівської РДА із заявою про встановлення часу та місця спілкування з донькою. Так, розпорядженням голови Берегівської РДА №141 від 20 квітня 2018 року, йому встановлено час для спілкування з донькою у присутності матері. Однак, незважаючи на наявність такого рішення, відповідачка ОСОБА_2 надалі продовжує чинити йому перешкоди у реалізації його батьківських прав щодо малолітньої доньки. Разом з тим, він має бажання більше часу проводити з дитиною за місцем свого проживання без присутності матері. А тому, просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди в спілкуванні з донькою ОСОБА_4 та у її вихованні та встановити йому час та місце для спілкування з донькою, з відвідуванням останньою місця його проживання, без присутності матері щомісяця з 18-ї год. першої п`ятниці по 18-ту годинупершої неділі, з 18-ї години третьої п`ятниці по 18-ту годину третьої неділі, другу та четверту середу з 18-ї години по 20-ту годину.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених в позовній заяві та пояснив, що вони з відповідачкою мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з останньою. Він, будучи батьком дитини, піклувався про свою доньку, сплачував аліменти, купував дитині необхідне. Однак, відповідачка почала перешкоджати йому спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, оскільки остання не дає йому забирати дитину з собою та проводити час з нею за місцем його проживання без її присутності. Незважаючи на таке, дитина постійно раділа зустрічі з батьком. Додав, що його батьки також мають бажання бачитися з онукою. Однак, таке можливо тільки за місцем його проживання, оскільки його батько є паралізованим та прикутим до ліжка, а мати є похилого віку, та постійно зайнята доглядом за батьком. Разом з тим, вважав, що необхідність спілкування з дитиною за місцем його проживання зумовлена тим, що дитина навчатиметься угорської мови та угорської культури. Крім того, не заперечив, що його робота пов`язана з вантажними перевезеннями, а тому, в будь-який час доби він змушений виїхати по роботі. Ствердив, в свій час сумнівався в тому, що донька не його і робив аналіз ДНК без відому матері дитини. Додав, що дійсно між ним та відповідачкою неодноразово виникали сварки, які закінчувалися тільки після приїзду працівників поліції. Просив позов задоволити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, вважаючи такий безпідставним, а обставини зазначені в позовній заяві такими, що не відповідають дійсності та пояснила, що твердження позивача про те, що вона чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та не дотримує розпорядження про встановлення часу та місця спілкування батька з малолітньою донькою, не відповідає дійсності. Сам же позивач ОСОБА_1 порушує графік побачення з дитиною, встановлений відповідним розпорядженням. При побаченні з донькою, ОСОБА_1 постійно користується телефоном, більше часу проводить в ньому та не приділяє увагу дитині. Вона заперечує проти відвідування дитиною місця проживання батька, оскільки такий не знає характер доньки, її звички та вподобання. Разом з тим, дитина більше прив`язана до мами. Вона не заперечує щодо побачення батька з дитиною, однак в присутності матері, оскільки відвідування донькою місця проживання батька без її присутності може негативно вплинути на психологічний стан дитини. Крім того, вважає, що мати позивача, за своїм бажанням, може відвідувати онуку, оскільки відстань проживання між ними незначна. Однак, така навіть не впізнає дитину, оскільки був випадок, що при вході в магазин, вона онуку не впізнала. Також зазначила, що були випадки коли позивач влаштовував сварки та застосовував фізичне насильство до неї в присутності дитини, свідками чого були сусіди. Вік дитини не дозволяє їй залишатись без нагляду матері. Просила в задоволенні позову відмовити.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, та згідно такого, просить в задоволенні позову відмовити, з підстав зазначених у відзиві (а.с. 24-26).

Представник відповідача ОСОБА_3 вважав позов безпідставним, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Берегівської РДА Чечур О.М. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі (а.с. 39).

Допитана в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_5 пояснила, що знає про те, що відповідачка ОСОБА_2 дозволяє батьку дитини ОСОБА_1 бачитися з донькою, однак за місцем проживання матері дитини. Неодноразово бачила коли ОСОБА_1 відвідував дитину за місцем її проживання, гуляв з нею на дитячому майданчику. При цьому, ствердила, що при зустрічі з дитиною, батько дитини постійно користувався телефоном, більше часу проводив в ньому чим з донькою. Вона була свідком неодноразових сварок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в ході яких ОСОБА_1 застосовував відносно останньої фізичне насильство.

Аналогічне ствердили і допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09 березня 2018 року (а.с. 6).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 статті 157 цього Кодексу.

Так, розпорядженням голови Берегівської РДА Закарпатської області №141 від 20 квітня 2018 року, встановлено час та місце спілкування батька ОСОБА_1 зі своєю донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності матері - ОСОБА_2 , тривалістю 2 години щомісяця - в першу та третю суботу, другу та четверту неділю і щосереди, за попередньою домовленістю сторін (а.с. 7).

Як стверджує позивач, відповідачка ОСОБА_2 , незважаючи на наявність вищевказаного розпорядження, перешкоджає йому спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 3 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, згідно висновку органу опіки та піклування Берегівської РДА №02-18/199 від 27 липня 2020 року, зважаючи на вік дитини та високу емоційну прив`язаність її до матері, ставлення обох батьків до неї та виходячи з найкращих інтересів дитини, такий вважає за доцільне визначити наступні способи спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4 та участі у її вихованні : щомісяця - в першу та третю суботу, другу та четверту неділю, з 16:00 по 18:00 год. та щосереди місяця з 17:00 по 18:00 год.. Місце спілкування - за попередньою домовленістю батьків (а.с. 40-42).

Разом з тим, при вирішення даного спору суд враховує те, що спілкування дитини з батьками є неодмінним елементом належного розвитку дитини, джерелом її повноцінного виховання.

При цьому, суд враховує також вік дитини, який не дозволяє їй залишатись без нагляду матері ОСОБА_2 , та її прив`язаність до неї, що встановлено також і висновком органу опіки та піклування Берегівської РДА №02-18/199 від 27 липня 2020 року (а.с. 40-42).

Крім того, при визначенні часу та місця побачення дитини з батьком, суд враховує, що в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає з батьками похилого віку, батько останнього є паралізованим та прикутим до ліжка, а тому на думку суду, відвідування донькою місця проживання свого батька без присутності матері, може негативно вплинути на психологічне здоров`я дитини, бачачи хвору, прикуту до ліжка людину.

Також, як встановлено в ході судового розгляду справи, малолітня дитина ОСОБА_4 не впізнає своїх дідуся та бабусю, тобто батьків позивача ОСОБА_1 , а тому, спілкування з незнайомими їй людьми також може негативно вплинути на дитину.

Крім того, суд враховує пояснення позивача ОСОБА_1 , який в ході судового розгляду справи пояснив, що його робота пов`язана з вантажними перевезеннями, а тому, в будь-який час доби він змушений виїхати по роботі.

А тому, суд вважає, що перебування малолітньої дитини за місцем проживання свого батька ОСОБА_1 без присутності матері щомісяцяз 18-ї год. першої п`ятниці по 18-ту годину першої неділі, з 18-ї години третьої п`ятниці по 18-ту годину третьої неділі, другу та четверту середу з 18-ї години по 20-ту годину, за вищенаведених обставин таким, що перешкоджає нормальному розвиткові дитини, та може позначитися на її психологічному здоров`ю.

Також, суд враховує характеристику на малолітню ОСОБА_4 , надану дошкільним навчальним закладом, згідно якої встановлено, що вихованням останньої займається мама, дитина прив`язана до неї. Батько ОСОБА_1 не бере участі у вихованні своєї малолітньої доньки, не з`являється у дитячому садочку, не відвідує дошкільні свята та батьківські збори (а.с. 29).

Крім того, визначаючи час та місце для спілкування ОСОБА_1 з дитиною, суд враховує висновок органу опіки та піклування Берегівської РДА №02-18/199 від 27 липня 2020 року, згідно якого останній вважає за доцільне визначити наступні способи спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою дочкою ОСОБА_4 та участі у її вихованні: щомісяця - в першу та третю суботу, другу та четверту неділю, з 16:00 по 18:00 год. та щосереди місяця з 17:00 по 18:00 год.. Місце спілкування - за попередньою домовленістю батьків (а.с. 40-42).

Однак, суд вважає, визначений у вищевказаному висновку час для спілкування з дитиною недостатній для побачення батька з дитиною та спілкуванні з нею.

Враховуючи вищевикладене, те, що батько дитини має право на безперешкодне, особисте спілкування з дитиною, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, враховуючи вік дитини, який не дозволяє їй залишатись без нагляду матері, а також те, що графік побачення з дитиною, який просить встановити позивач може негативно відобразитися на здоров`ї дитини, суд вважає позовні вимоги задоволити частково та зобов`язатиОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у її вихованні та встановити ОСОБА_1 час та місце для спілкування з донькою ОСОБА_4 в першу та третю суботу з 12:00 по 16:00 годину, та другу і четверту неділю з 15:00 по 17:00 годину в присутності матері ОСОБА_2 , узгодивши з останньою місце зустрічі, та щосереди з 16:00 по 18:00 годину за місцем проживання батька в присутності матері ОСОБА_2 , за попередньою домовленістю батьків.

Разом з тим, суд враховує, що в ході судового розгляду справи, позивач ОСОБА_1 доказів на спростування тверджень відповідача, та допитаних в ході судового розгляду справи свідків, не надав.

Доводи відповідача викладені у відзиві на позов, як підставу для відмови в задоволенні позову, суд до уваги не приймає, оскільки при вирішення даного спору суд враховує положення ст. 153 СК України, згідно якої, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом та положення ч. 3 ст. 157 СК України, згідно якої встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Разом з тим, спілкування дитини з батьками є неодмінним елементом належного розвитку дитини, джерелом її повноцінного виховання.

Керуючись ст. ст. 141, 150, 153, 157, 159 СК України, ст. ст. 81, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

рішив:

Позов задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , мешканку АДРЕСА_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , мешкацю АДРЕСА_2 , в спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у її вихованні.

Встановити ОСОБА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , час та місце для спілкування з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця в першу та третю суботу з 12:00 по 16:00 годину, та другу і четверту неділю з 15:00 по 17:00 годину в присутності матері ОСОБА_2 , узгодивши з останньою місце зустрічі, та щосереди з 16:00 по 18:00 годину за місцем проживання батька в присутності матері ОСОБА_2 , за попередньою домовленістю батьків.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 21 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Фейір О. О.