Справа № 489/342/20
Номер провадження 2-о/489/35/20
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

присяжних засідателів: Жовтоножко Р. О., Зеркаль М. М.

за участю секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про оголошення особи померлою

встановив

В січні 2020 року заявник звернулася до суду із заявою про оголошення померлим свого брата - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_3 був прописаний і проживав за адресою: АДРЕСА_1 , в листопаді 2001 року пішов з дому і до теперішнього часу не повернувся. Мати позивача - ОСОБА_4 зверталася до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області із заявою про безвісно зниклого ОСОБА_3 , але розшукові заходи не дали результатів. З метою оформлення спадщини на належну безвісно зниклому ОСОБА_3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заявник вимушена звернутися до суду.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини, суд виходить з такого.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був прописаний в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту про не проживання від 26.11.2019, складеного жителями буд. АДРЕСА_2 , встановлено що ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації з 2002 року по теперішній час.

Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло, встановлено, що ОСОБА_3 належить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області, встановлено, що ОСОБА_3 не отримував доходи з першого кварталу 2001 року, до цього часу відомості не вказані.

Довідкою Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Центру первинної медико - санітарної допомоги № 2" зазначено, що ОСОБА_3 не звертався до лікарів ЦПМСД № 2 впродовж останніх 10 років.

Відповідно до інформації Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований.

Довідкою Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на обліку в управлінні не перебуває та пенсійні виплати не отримує.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є сусідами заявника та донька ОСОБА_7 вказали, що з 2002 року ОСОБА_3 вдома не проживає, його місцезнаходження невідоме.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. При цьому, згідно з ч.1ст.47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК (1502-06), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Згідно зі ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявницею обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявницею та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою оформлення спадщини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи надані суду докази в сукупності та приймаючи до уваги, що встановлення факту смерті необхідно заявниці для реалізації в повному обсязі її прав, суд вважає заявлені вимоги щодо встановлення факту смерті особи обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись ст.ст. 81, 263 - 265, 268, 273, 305 - 309 ЦПК України, суд

вирішив

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про оголошення особи померлою.

Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.

Направити рішення суду, після набрання ним законної сили, відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей про смерть фізичної особи та реєстру виборців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.09.2020.

Суддя В. В. Кокорєв

Присяжні: Р. О. Жовтоножко

М. М. Зеркаль