Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2119/20
Провадження №: 2/332/1262/20
УХВАЛА
21 серпня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді - Сінєльніка Р.В., при секретарі Васильченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білої Ірини Володимирівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги в частині визначення суми заборгованості позичальника, -
В провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.
Через канцелярію до суду 20.08.2020р. разом з позовом надійшла заява ОСОБА_1 в особі вказаного представника про забезпечення позову.
Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з відсутністю в судовому засіданні сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, вивчивши надані матеріали, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною учиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).
Згідно з ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кузьмінова Д.В. звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги в частині визначення суми заборгованості позичальника, який просила забезпечити у обраний нею спосіб.
Однак, із матеріалів справи не вбачається реальна необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки будь-яких вимог майнового характеру щодо предмету іпотеки позивачем в рамках цієї цивільної справи не заявлялося. Отже, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
За вказаних обставин суд дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору.
Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Враховуюче вищевикладене, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича про забезпечення позову - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Р.В. Сінєльнік