490/4267/19
У Х В А Л А

12 лютого 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України», треті особи: Центральний відділ Державної виконавчої служби м. Миколаєва, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання договору поруки недійсним. 13.01.2020 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа № 2-7-10066/09 та заборони Центральному відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчиняти дії, щодо реалізації арештованого майна по виконавчому провадженню № 58508943 в рахунок погашення боргу.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що у 2010 році Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі за позовом Прокурора Центрального району м. Миколаєва в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яким позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 борг за кредитним договором в розмірі 19493,07 грн. Заявник вказує, що 01.03.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника його нерухомого майна, а саме: Ѕ житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник зазначає, що ці дії загрожують йому реалізацією арештованого майна в рахунок погашення боргу за виконавчим провадженням № 58508943. Враховуючи, що Центральним районним судом міста Миколаєва розглядається справа про визнання договору поруки недійсним по тому ж самому кредитному договору, по якому відбувається стягнення заборгованості по виконавчому провадженню № 58508943, заявник просить забезпечити позов шляхом заборони Центральному відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчиняти дії щодо реалізації арештованого майна.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Виходячи із змісту ч. 2ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року„Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 01.03.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-7-10066/09 виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 12.01.2010 року про стягнення з з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 19493,07 грн.

Судом встановлено що постановою державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 01.03.2019 року накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_1 .

Отже, судом встановлено, що виконавчі дії вчиняються державним виконавцем в порядку виконання рішення суду.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У п. 9 ч.3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Вивчивши заяву, додані до неї матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення виконання рішення суду яке набрало законної сили.

Що стосується вимоги заявника про заборону Центральному відділу ДВС м. Миколаїв ГТЮ у Миколаївській області вчиняти дії щодо реалізації арештованого майна по виконавчому провадженню в рахунок погашення боргу, то в задоволенні такої також слід відмовити, оскільки заявником не надано доказів щодо належності йому на праві власності арештованого майна.

Керуючись ст. ст.149-153,260,353 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя