ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1253/20Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Попової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представникаОСОБА_1 адвоката Микитенка Валерія Івановича на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микитенко Валерій Іванович, до Товарної біржі агропромислового комплексу центральних областей України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Військово-патріотичний центр «Шампань», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микитенко В.І., звернувся до суду з позовом до Товарної біржі агропромислового комплексу центральних областей України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Військово-патріотичний центр «Шампань», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Судом під час проведення підготовчого судового засідання встановлено, що спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами: Товарною біржою агропромислового комплексу центральних областей України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Військово-патріотичний центр «Шампань» виник з договорів купівлі-продажу (біржових угод) запасних частин, бувших у використанні, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Військово-патріотичний центр «Шампань», а саме: договору купівлі - продажу № 120035/1 від 20 грудня 2012 року запасних частин, бувших у використанні, до БТР-60; договору купівлі - продажу № 130006/3 від 29 листопада 2013 року запасних частин, бувших у використанні, до плаваючого колісного шасі БАЗ-6944; договору купівлі - продажу № 120026/1 від 18 грудня 2013 року запасних частин, бувших у використанні, до плаваючого колісного шасі БАЗ-6944; договору купівлі - продажу №130050 від 26 грудня 2013 року запасних частин, бувших у використанні, до броньованої машини БРДМ-2; договору купівлі - продажу № 130070 від 27 грудня 2013 року запасних частин, бувших у використанні, до машини броньованої БРДМ-2; договору купівлі - продажу № 140010/1 від 15 квітня 2014 року запасних частин, бувших у використанні, до всюдиходу БТР-60; договору купівлі - продажу № 140019/1 від 04 липня 2014 року запасних частин, бувших у використанні, до всюдиходу БТР-60; договору купівлі - продажу № 140023 від 07 липня 2014 року запасних частин, бувших у використанні, до всюдиходу БТР-60; договору купівлі - продажу № 140062/1 від 11 листопада 2014 року запасних частин, бувших у використанні, до всюдиходу БТР-60.

Вказані договори купівлі-продажу посвідчені Товарною біржою агропромислового комплексу центральних областей України. Згідно з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Військово-патріотичний центр «Шампань» ідентифікаційний код юридичної особи 3265602, є ОСОБА_1 .

Суд прийшов до висновку, що даний спір який виник між позивачем ОСОБА_1 , який на момент виникнення спірних правовідносин і до цього часу є засновником відповідача ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань», та відповідачами: Товарною біржою агропромислового комплексу центральних областей України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Військово-патріотичний центр «Шампань» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки суб`єктний склад учасників процесу та правовідносини, з яких виник спір мають господарський характер.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2020 року провадження у даній цивільній справі закрито, та роз`яснено позивачу ОСОБА_1 право на звернення із зазначеними у позовній заяві вимогами в порядку господарського судочинства до Господарського суду Черкаської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи оскаржувану ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що прийнята судом першої інстанції з помилковим застосуванням до правовідносин сторін норм п.3 ч.1 ст.20 ГПК України та п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Микитенко В.І. подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2020 року, справу направити до Соснівського районного суду м.Черкаси для продовження судового розгляду, та стягнути з відповідачів на користь позивача 420,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що в позові позивач просив суд визнати недійсними дев`ять біржових угод договорів купівлі-продажу б/в запасних частин, що укладені від його імені з ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» та посвідчені ТБ АПК центральних областей України.

Вказує, що біржові договори, які позивач просить визнати недійсними, укладено від імені позивача, як фізичної особи, з товариством щодо майна, належного позивачу на праві власності. Тексти оспорюваних договорів не містять жодних вказівок, що позивач (продавць) діє в якості засновника покупця, а договірні відносини грунтуються на корпоративних правах позивача. Отже, позовні вимоги позивача про визнання договорів недійсними грунтуються на цивільно-правових угодах, а не виникають з корпоративних правовідносин, як зазначив суд першої інстанції. Оспорювані договори не стосуються набуття корпоративних прав позивачем, а тому спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Крім того, основними фактичними підставами позову є посилання позивача на те, що оспорюваних договорів він не укладав взагалі, а підписи на договорах від його імені йому не належать.

Вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи, не надав правовідносинам сторін належної правової оцінки, а тому безпідставно та необгрунтовано закрив провадження у справі, тим самим перешкодивши позивачу у доступі до правосуддя.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися, що за положеннями ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що закриваючи провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, тобто предметом спору в даному випадку є питання законності набуття майна у власність Товариством з обмеженою відповідальністю «Військово-патріотичний центр «Шапмань», засновником якого зокрема є позивач ОСОБА_1 , а тому даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції (ч. 1 ст.23 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави закриття провадження у справі визначено статтею 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктивний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник) такої юридичної особи, у тому числі й той, що вибув (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі №522/14890/16-ц, постанова Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №2-1324-193/11).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом ст.167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зокрема біржових угод якими були посвідчені оспорювані позивачем договори купівлі-продажу.

Так, зокрема позивач в позовній заяві просить визнати недійсними біржову угоду - договір купівлі-продажу № 120035/1 від 20 грудня 2012 року згідно з яким ОСОБА_1 продав, а ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» придбало запасні частини, бувші у використанні до БТР-60; біржову угоду - договір купівлі - продажу № 130006/3 від 29 листопада 2013 року згідно з яким ОСОБА_1 продав, а ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» придбало запасні частини, бувші у використанні, до плаваючого колісного шасі БАЗ-6944; біржову угоду договір купівлі-продажу №120026/1 від 18 грудня 2013 року згідно з яким ОСОБА_1 продав, а ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» придбало запасні частини, бувші у використанні до плаваючого колісного шасі БАЗ-6944; біржову угоду договір купівлі продажу №130050 від 26 грудня 2013 року згідно з яким ОСОБА_1 продав, а ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» придбало запасні частини, бувші у використанні до машини броньованої БРДМ-2; біржову угоду договір купівлі-продажу №130070 від 27 грудня 2013 року згідно з яким ОСОБА_1 продав а ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» придбало запасні частини, бувші у використанні до машини броньованої БРДМ-2; біржову угоду договір купівлі-продажу №140010/1 від 15 квітня 2014 року згідно з яким ОСОБА_1 продав, а ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» придбало запасні частини, бувші у використанні до всюдиходу БТР-60; біржову угоду договір купівлі продажу №140019/1 від 04 липня 2014 року згідно з яким ОСОБА_1 продав, а ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» придбало запасні частини, бувші у використанні до всюдиходу БТР-60; біржову угоду договір купівлі продажу №140023 від 07 липня 2014 року згідно з яким ОСОБА_1 продав, а ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» придбало запасні частини, бувші у використанні до всюдиходу БТР-60; біржову угоду договір купівлі-продажу №140062/1 від 11 листопада 2014 року згідно з яким ОСОБА_1 продав, а ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань» придбало запасні частини, бувші у використанні до всюдиходу БТР-60.

Позивач зазначив, що використовуючи оспорювані ним договори купівлі-продажу, та ряд інших документів, Товарна біржа агропромислового комплексу центральних областей України здійснила державну реєстрацію техніки в державній інспекції сільськогосподарської техніки в Черкаській області, що діяла на той час, зареєструвавши право власності за собою, а також від свого імені здійснила реалізацію 20 жовтня 2015 року плаваючого колісного шасі БАЗ -6944 громадянину ОСОБА_2 .

Як беззаперечно встановлено судом першої інстанції, та вбачається з матеріалів справи, а саме, інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1 є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Військово-патріотичний центр «Шампань» ідентифікаційний код юридичної особи - 3265602, частка у статутному капіталі 50%, розмір внеску до статутного фонду 1000,00 грн. (а.с.66-69), а предметом спору є фактично питання законності набуття майна у власність ТОВ «Військово-патріотичний центр «Шампань», що свідчить про те, що правовідносини, за захистом яких звернувся до суду ОСОБА_1 , виникли з корпоративних правовідносин.

Поряд з цим, як встановлено в частинах першій, третій статті 167 ГК України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право, зокрема брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах. Зазначене право на участь в управлінні товариством, передбачено також п.1 ч.1 ст.116 ЦК України.

Відповідно до п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25 лютого 2016 року законом не передбачено права учасника (засновника, акціонера, члена) юридичної особи звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів цієї особи поза відносинами представництва. Водночас згідно з положеннями статті 16 ЦК України, пункту 4 частини першої статті 12 та статті 167 ГК України незалежно від суб`єктного складу, якщо учасник (засновник, акціонер, член) юридичної особи обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то він має право подати відповідний позов. Такий спір підвідомчий господарським судам і підлягає вирішенню у загальному порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що правовідносини, за захистом яких звернувся позивач до суду, виникли з корпоративних правовідносин, а відтак погоджується з висновком суду, що дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції Господарського суду Черкаської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

В свою чергу, колегія суддів роз`яснює позивачу ОСОБА_1 та його представнику адвокату Микитенку В.І., що відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України вони мають право протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, при цьому така заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Микитенка Валерія Івановича - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2020 року.

Судді: