ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №577/1547/20

Номер провадження 22-ц/816/1998/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2020 року в складі судді Галяна С.В., ухваленого у м. Конотоп, повний текст якого складений 22 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява обґрунтована тим, що судовим наказом Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2018 року з нього на утримання їх з відповідачкою ОСОБА_2 спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно. Посилаючись на те, що на його утриманні, крім малолітнього сина ОСОБА_3 , перебуває ще неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить визначити на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та суду та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначив про те, що судом першої інстанції не були враховані обставини того, що за рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2011 року з нього стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також те, що на час звернення до суду з позовом він перебув на обліку в центрі зайнятості, як безробітній і сплачені ним аліменти на утримання дітей перевищують 50% від отриманого ним доходу.

ОСОБА_1 вважає, що неподання відповідачкою ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву свідчить про визнання нею позову.

Крім того, позивач у доводах апеляційної скарги, як на підставу для зменшення розміру аліментів, вказав на необхідність забезпечення рівності прав обох дітей, що потребують на утримання позивачем.

Від відповідача в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Судовим наказом, виданим Конотопським міськрайонний судом Сумської області 21 лютого 2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4).

Крім того, рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 червня 2011 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 15).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано відомостей про перебування на його утриманні інших осіб, крім сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також доказів щодо зміни його майнового чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення його здоров`я. Суд першої інстанції вказував і на те, що на даний час розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача не перевищує 50 % його доходів.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, так як вони не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Зокрема, положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частини третьої статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

6) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем ОСОБА_1 зміни його майнового стану після видачі 21 лютого 2018 року Конотопським міськрайонний судом Сумської області судового наказу.

Долученою позивачем ОСОБА_1 до апеляційної скарги довідкою Конотопського міськрайцентру зайнятості лише підтверджується, що він з 14 квітня 2020 року по 09 червня 2020 року був зареєстрований як безробітній в Конотопському МРЦЗ та йому були нараховані виплати на загальну суму 1833 грн 34 коп. (а.с. 29), проте, він не довід, що його майновий стан погіршився.

Крім того, позивач з червня 2020 року офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_7 і розмір його заробітної плати становить 4730 грн, що підтверджується виданою ФОП ОСОБА_7 довідкою.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_1 у зменшенні стягнутих аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , судом першої інстанції не було враховано те, що на утриманні у позивача, крім сина ОСОБА_3 , перебуває неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого ОСОБА_1 сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказані обставини не були предметом дослідження судом першої інстанції і під час розгляду заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини.

З урахуванням викладеного, враховуючи принцип розумності, справедливості та однакового ставлення батьків до дітей, колегія суддів вважає, що розмір присуджених до стягнення з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зменшити до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині визначення до стягнення з нього аліментів у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки, виходячи з положень ч. 3 ст. 181 СК України, за судовим рішення аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті або у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі, при цьому право на вибору способу стягнення аліментів має лише одержувач аліментів.

Згідно судового наказу Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_2 просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 саме у частці від доходів ОСОБА_2 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, зменшивши розмір аліментів, що стягуються з нього судовим наказом, виданим Конотопським міськрайонний судом Сумської області 21 лютого 2018 року, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання цим рішення законної сили.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позовні вимоги та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а відповідач, як отримувач аліментів, звільнена від сплати судового збору, тому ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, належить компенсувати судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп. (840,80 коп. *50% ) , сплачений ним за розгляду справи в суді першої інстанції та 630 грн 60 коп. (840,80 грн *150%*50%) за апеляційний перегляд згідно поданої ним апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2020 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 судовим наказом, виданим Конотопським міськрайонний судом Сумської області 21 лютого 2018 року, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання цим рішення законної сили.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп., сплачений ним за розгляду справи в суді першої інстанції та 630 грн 60 коп. за апеляційний перегляд подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко