КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/4114/19 головуючий у І інстанції: Селезньова Т.В.
провадження 22-ц/824/7717/2020 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Іванової І.В., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмежено відповідальністю«Колекторська компанія «ГАРАНТ», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, нотаріус Назаренко Катерина Валеріївна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого володіння, відновлення права власності, внесення до державного реєстру відомостей про право власності та скасування реєстрових записів про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом.

Ухвалою від 05 липня 2019 року відкрито провадження у справі.

В подальшому позивач неодноразово звертався із заявами про зміну (доповнення, уточнення) позовних вимог та позовноюзаявоюіз зміненими, доповненими та уточненими підставами.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2020 року відмовлено позивачу у прийнятті заяв про зміну підстав позову, позовної заяви в новій редакції, позовну заяву повернуто позивачу, задоволено заяву позивача в частині залишення позовних вимог без розгляду, залишено без задоволення клопотання позивача про опитування учасників справи.

Не погоджуючись із висновками суду в частині вирішення питання, щодо прийняття заяв про зміну підстав позову, позовної заяви в новій редакції та щодо клопотання про опитування учасників справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що місцевий суд помилково прийшов до висновку про повернення заяв про зміну підстав позову та позовної заяви в новій редакції, а також про залишення без задоволення клопотання про опитування учасників справи.

Вказує, що зміна підстав та предмету позову передбачена нормами чинного процесуального законодавства, а відтак висновки місцевого суду, щодо відмови в прийнятті відповідних заяв вважає необґрунтованими.

Крім того, позивач вказує на необґрунтованість залишення без задоволення його клопотань про опитування учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник Товариства з обмежено відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант» (надалі ТОВ «Колекторська компанія «Гарант») - Слюсаренко О.А. вказує, що подані позивачем заяви суперечать одна одній та позбавляють відповідача права належного захисту, зокрема подання відзиву.

Вважає, що ухвала місцевого суду є законна та обґрунтована.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи у прийнятті заяв про зміну підстав позову та позовної заяви в новій редакції та повертаючи її, місцевий суд виходив з того, що їх прийняття не передбачено Цивільним процесуальним Кодексом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

З огляду вищенаведене, зміна предмету та підстав позову передбачена процесуальним законодавством, а тому посилання місцевого суду на та, що процесуальний закон не передбачає зазначене є помилковим висновком, та відповідно відмова у прийнятті заяв про зміну підстав позову, позовної заяви у новій редакції та повернення заяви із вказаних підстав є необґрунтованою.

Щодо вимог апеляційної скарги, стосовно задоволення клопотання позивача про опитування учасників справи в суді першої інстанції, колегія суддів зауважує, що зазначене не відноситься до повноважень апеляційного суду та може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції виключно під час перегляду справи по суті, після її розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вищевикладене та вимоги ст. 379 ЦПК України, оскаржувана ухвала в частині відмови у прийнятті заяв про зміну підстав позову, відмови у прийняті позовної заяви в новій редакції, повернення позовної заяви позивачу підлягає скасуванню. В іншій частині ухвала місцевого суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2020 року в частині відмови у прийнятті заяв про зміну підстав позову, відмови у прийняті позовної заяви в новій редакції, повернення позовної заяви позивачу скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «26» серпня 2020 року.

Головуючий

Судді: