РІШЕННЯ

іменем України

06 серпня 2020 року м. Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

Представника позивача адвоката Спінуловой В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Державна холдингова компанія «Луганськашахтобуд», третя особа, яка заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство енергетики та захисту довкілля України, про визнання трудових відносин припиненими

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з Відкритим акціонерним товариством Державною холдинговою компанією «Луганськшахтобуд» з 25.10.2019 у зв`язку зі звільненням з посади голови ліквідаційної комісії за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 16.03.2012 №160 було внесено зміни до Наказу Мінвуглепрому від 18.12.2009 №580 та, зокрема, призначено головою ліквідаційної комісії Відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії «Луганськшахтобуд» ОСОБА_1 і звільнено від виконання обов`язків голови ліквідаційної комісії цього підприємства ОСОБА_2 . Відповідно до ст. 105 Цивільного кодексу України «Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора ... Виконання функцій комісії з припинення юридичної, особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи». Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи, представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Також голова ліквідаційної комісії (ліквідатор) юридичної особи здійснює регулярне виконання цілого переліку обов`язків стосовно юридичної особи, передбаченого статтею 111 Цивільного кодексу України, зокрема щодо збереження майна, формування та подання всієї звітності й інших. При цьому, на думку Позивача, допущення до виконання обов`язків голови ліквідаційної комісії здійснюється на підставі рішення власника, оформленого в цьому випадку Наказом Міненерговугілля № 580 від 18.12.2009, та зареєстрованого в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з автоматичним повідомленням податкових органів, що в розумінні абз. З ст. 24 Кодексу законів про працю України відповідає вимогам до укладення трудового договору. Таким чином, Позивач вважає, що призначаючи голову ліквідаційної комісії власник підприємства (Міненерговугілля), фактично уклало строковий трудовий договір та залучило найманого працівника - голову ліквідаційної комісії, допустивши позивача до здійснення повноважень керівника на регулярній основі на строк до завершення ліквідації Підприємства. Оскільки Позивач не маю можливості та бажання в подальшому виконувати повноваження голови ліквідаційної комісії ДХК «Луганськшахтобуд», ним було 04.10.2019 складено заяву про звільнення його з посади голови ліквідаційної комісії ДХК «Луганськшахтобуд» в порядку ст. 38. Кодексу законів про працю України, яку він спрямував до Міністерства енергетики та захисту довкілля України, яке є правонаступником Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Це поштове відправлення було отримано 09.10.2019. Позивач вказав, що Міністерство енергетики та захисту довкілля України є уповноваженим органом управління ДХК «Луганськшахтобуд» на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України віл 15.11.2019 №1084-р. Це міністерство утворено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 18.09.2019 №847 шляхом реорганізації Міністерства охорони навколишнього природного середовища України з приєднанням до нього Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, в свою чергу, було створено шляхом реорганізації Міністерства палива та енергетики України та Міністерства вугільної промисловості України на підставі Указу Президента України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" від 09.12.2010 № 1085/2010. Згідно підпункту 11 пункту 13 чинного "Положення про Міністерство енергетики та захисту довкілля України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 №32 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.09.2019 р. № 847), Державний секретар Мінекоенерго, який є вищою посадовою особою з числа державних службовців Мінекоенерго, підзвітний і підконтрольний Міністру Мінекоенерго, "призначає на посаду і звільняє з посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінекоенерго". Міністерством енергетики та захисту довкілля України не було надано відповіді на заяву Позивача. Тому ним, як головою ліквідаційної комісії ДХК «Луганськшахтобуд», було 25.10.2019 видано наказ № 1 -к/19 про звільнення за власним бажанням, копію якого було спрямовано до Мінекоенерго. Позивач вважає, що відповідачем порушене його право на звільнення з роботи з його власної ініціативи як працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Представник позивача в судовому засіданні наполягає на задоволенні позову, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню.

Представник відповідача в судове засіданні не з`явився, повідомлений був належним чином шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному реєстрі судових рішень відповідно до ч. 2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», причину неявки суду не повідомив. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство енергетики та захисту довкілля України в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства вугільної промисловості України від 18.12.2009 №580 ВАТ ДХК «Луганськшахтобуд» перебуває в процедурі ліквідації.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 16.03.2012 №160 було внесено зміни до наказу Мінвуглепрому від 18.12.2009 №580, зокрема, призначено головою ліквідаційної комісії Відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії «Луганськшахтобуд» ОСОБА_1.

04.10.2019 позивачем складено заяву про звільнення його з посади голови ліквідаційної комісії ДХК «Луганськшахтобуд» в порядку ст. 38. Кодексу законів про працю України, яку він спрямував до Міністерства енергетики та захисту довкілля України, яке є правонаступником Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Це поштове відправлення було отримано 09.10.2019 (а.с. 14-16).

Не отримавши відповідь на свою заяву від Міністерства енергетики та захисту довкілля України, позивач, як голова ліквідаційної комісії ДХК «Луганськшахтобуд», 25.10.2019 видав наказ № 1 -к/19 про звільнення його за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, копію якого спрямував до Мінекоенерго (а.с. 17-20).

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та, виключно, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем заявлені вимоги щодо припинення трудових відносин в зв`язку зі звільненням з посади голови ліквідаційної комісії за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Стаття 38 КЗпП України унормовує порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Зокрема ч. 1 ст. 38 КЗпП України надає працівнику право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Вирішуючи питання щодо заявлених вимог про припинення трудових відносин в зв`язку зі звільненням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, суд звертає увагу на факт наявності чи відсутності саме трудових відносин між позивачем та відповідачем та підтвердження цього факту відповідними доказами.

Факт перебування працівника у трудових відносинах із роботодавцем підтверджується трудовим договором.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну (надомну) роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи викладені норми, суд приходить до висновку, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, з яким має бути ознайомлений працівник. У наказі про прийняття на роботу обов`язково зазначається дата прийняття на роботу, назва посади (професії), за якою працюватиме працівник, розмір основної заробітної плати.

При влаштуванні на роботу працівник зобов`язаний подавати трудову книжку. З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу про призначення на роботу роботодавець зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова форма № П-2), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки. До початку роботи за укладеним трудовим договором роботодавець зобов`язаний: роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором (за його наявності); визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати під підпис працівника з охорони праці, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором, за іншою професією (посадою). Заробітна плата має виплачуватися регулярно у встановлені на підприємстві строки не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з вказівкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Позивачем у справі ОСОБА_1 не було суду надано доказів, які б могли підтвердити факт наявності трудових відносин ОСОБА_1 з ВАТ ДХК «Луганськшахтобуд», а саме: не надано трудового договору; трудової книги з записом про трудові відносини з відповідачем. Відсутні будь-які докази на підтвердження роз`яснення позивачу його права і обов`язки під розписку про умови праці; ознайомлення з правилами внутрішнього розпорядку. Відсутні докази щодо виплати заробітної плати позивачу. Вказані обставини свідчать про відсутність трудових відносин між позивачем та відповідачем.

Наявність лише одного наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 16.03.2012 №160, яким було внесено зміни до наказу Мінвуглепрому від 18.12.2009 №580 та призначено головою ліквідаційної комісії Відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії «Луганськшахтобуд» ОСОБА_1, не може свідчити про наявність трудових відносин між ОСОБА_1 та ВАТ ДХК «Луганськшахтобуд».

Встановлений судом факт відсутності трудових відносин між позивачем та відповідачем є підставою для відмови в задоволенні позову про визнання трудових відносин припиненими.

На підставі викладеного, керуючись

Ст. ст. 21, 24, 38 КЗпП України;

ст.ст. 2, 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України

ухвалив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Державна холдингова компанія «Луганськшахтобуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство енергетики та захисту довкілля України про визнання трудових відносин припиненими через його необґрунтованість.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 14 серпня 2020 року.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка