ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 88-ц/803/10/20 Справа № 202/4126/17 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
УХВАЛА

06 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року було зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити їй з 04 вересня 2008 року зарплату за безстроковим трудовим договором, укладеним 26 грудня 1989 року і в подальшому не перерваним, не припиненим з жодної передбаченої законом підстави. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Постанова мотивована тим, що у 1989 році між сторонами було укладено п`ятирічний строковий трудовий договір, який переукладався у 1994 році та в 1999 році попри відсутність в справі та фактично документів про укладення п`ятирічного строкового договору в грудні 1989 року. Заявник зазначає, що 04 листопада 2019 року їй вперше стало відомо, що існує документ, виданий відповідача № 83-552-27 від 19 червня 2019 року, в якому відповідач визнає, що з 26 грудня 1989 року по 06 грудня 1994 року позивач працювала у нього за безстроковим трудовим договором та стверджує, що з 1995 року по 2008 рік вона працювала у нього за строковими трудовими договорами, про період з 07 грудня 1994 року по 31 грудня 1994 року жодних відомостей відповідач не надає. Як зазначає заявник, вказаний документ вона виявила 04 листопада 2019 року при ознайомленні з матеріалами справи №204/4300/17 (щодо боргів по зарплаті за період до 04 вересня 2008 року). 14 грудня 1989 року Вчена рада філологічного факультету обрала заявника за конкурсом строком на два роки (протокол № 5 від 14 грудня 1989 року). ОСОБА_1 вказує, що хоча її переведено з безстрокового договору в райвно на безстроковий договір до відповідача, кожні два роки вона звітувати перед кафедрою про свою роботу, доки в 1993 році законодавець не скасував цю вимогу. Наказу про припинення (або розірвання) укладеного 26 грудня 1989 року безстрокового трудового договору не існує. Але під час розгляду справи та/або апеляційного перегляду заочного рішення від 10 липня 2017 року їй не було відомо, не могло бути відомо і не було встановлено судом в заявленій для огляду постанові, що попри заяви апелянта судові насправді відповідач трудовий договір із заявником за період з 26 грудня 1989 року по 06 грудня 1994 року вважав і вважає безстроковим, на період з 07 грудня 1994 року по 31 грудня 1994 року та до невідомої дати 1995 року трудового договору зі мною не визначив, в період з невизначеної ним дати 1995 року та по невідому дату 2008 року та по невідому дату 2008 року вважав, що між нею і відповідачем діяли декілька строкових договорів. Також ОСОБА_1 зазначає, що їй не було відомо, не могло бути відомо і не було встановлено судом в заявленій для перегляду постанові тих обставин, що відповідач 06 грудня 1994 року припинив дію безстрокового трудового договору з нею, 07 грудня 1994 року - припинив, як це вбачається з його № 83-552-27 від 19 червня 2019 року, трудові відносини зі нею, в невідому дату 1995 року запровадив декілька строкових договорів до 2008 року. Заявник вважає, такі дії, акти ДНУ недійсними за ст. 9 КЗпП України. На думку ОСОБА_1 , вказані обставини є нововиявленими, не могли бути відомі на час апеляційного розгляду справи, мають значення для вирішення справи і є істотними для ухвалення правильного рішення у справі. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила переглянути постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами, скасувати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року та залишити без змін заочне рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року як законне та обґрунтоване (т.2 а.с.32-36).

У відзиві на заяву Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара просили заяву про перегляд постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення, постанову апеляційного суду від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою ст. 423 ЦПК України передбачені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у ст.423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами

лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ст.423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли, чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату (т.1 а.с.1).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Університет нарахувати та виплатити ОСОБА_1 нараховану за безстроковим договором від 26 грудня 1989 року заробітну плату викладача кафедри з усіма належними надбавками, індексаціями та компенсаціями з 04 вересня 2008 року. Вирішено питання про розподілу судових витрат (т.1 а.с.21-23).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату (т.1 а.с.191-196).

Під час розгляду справи було встановлено, що наказом

від 02 вересня 2008 року ОСОБА_1 звільнена з роботи на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України з 03 вересня 2008 року. При звільненні з позивачем було проведено повний розрахунок, позивач працювала за строковим трудовим договором.

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року залишено без змін (т.2 а.с.35-37).

Звернувшись із заявою про перегляд постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилалася на те, що 04 листопада 2019 року їй вперше стало відомо, що існує документ, виданий відповідачем № 83-552-27 від 19 червня 2019 року, в якому відповідач визнає, що з 26 грудня 1989 року по 06 грудня 1994 року позивач працювала у нього за безстроковим трудовим договором та зазначає, що з 1995 року по 2008 рік вона працювала у нього за строковими трудовими договорами, про період з 07 грудня 1994 року по 31 грудня 1994 року жодних відомостей відповідач не надає. Наказу про припинення (або розірвання) укладеного 26 грудня 1989 року безстрокового трудового договору не існує. Також ОСОБА_1 зазначає, що їй не було відомо, не могло бути відомо і не було встановлено судом в заявленій для перегляду постанові тих обставин, що відповідач 06 грудня 1994 року припинив дію безстрокового трудового договору з нею, 07 грудня 1994 року, припинив трудові відносини із нею, в невідому дату 1995 року запровадив декілька строкових договорів до 2008 року (т.2 а.с.40-42).

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити, вказані обставини щодо виплати заробітної плати вже були предметом дослідження в суді першої та апеляційної інстанції, а правильність відповідних правових висновків щодо цих обставин підтверджена за наслідками касаційного перегляду.

Виходячи з предмету даного позову, зазначені заявником обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць.

Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Враховуючи викладене, вказані у заяві обставини не є нововиявленими та не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року за нововиявленими обставинами слід відмовити, постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.423, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату - відмовити

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді