№ справи687/24/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року смт.Чемерівці

Чемеровецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Горобець Н. О.,

за участю секретаря Матушкіної М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чемерівці Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 30.04.2015 року між АТ «ОТП Банк» і відповідачем було укладено кредитний договір № , за яким позичальник отримав кредит в розмірі 43644 грн. строком до 30 квітня 2020 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, 30.07.2019 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу про дострокове погашення заборгованості. Заборгованість відповідачем погашена не була і станом на 05.12.2019 року загальний розмір заборгованості становить 20585 грн. 45 коп., з них: 11450 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом, 0 грн. 99 коп. заборгованість за відсотками та 9133 грн. 48 коп. заборгованість за комісіями РО, яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача, а також судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надіслав на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі, просить відмовити у стягненні комісії.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

30.04.2015 року між АТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 43644 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік, строком до 30 квітня 2020 року.

Банк свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 припинив виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту, у зв`язку із чим, 30.07.2019 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу про дострокове погашення заборгованості.

Станом на 05.12.2019 року в ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка за розрахунками позивача становить: 11450 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом, 0 грн. 99 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Разом з тим із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що позивач включив до суми заборгованості нараховану комісію в сумі 9133 грн. 48 коп.

Законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з положеннями частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Судом вбачається, що позивач включив до розрахунку заборгованості відповідача комісію за РО, яку нарахував у сумі 9133 грн. 48 коп., яка по своїй суті є платою за користування вказаним кредитом.

Із матеріалів вказаної справи вбачається, що відповідач отримав саме кредит на споживчі цілі.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 та в постанові №6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року.

За таких обставин суд вважає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості відповідача комісії за РО у розмірі 9133 грн. 48 коп., є незаконним, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 11451 грн. 97 коп., що складається з 11450 грн. 98 коп. заборгованості за кредитом та 0 грн. 99 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь яких заперечень з боку відповідача, підлягають задоволенню.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 20585 грн. 45 коп. та задоволено на суму 11451 грн. 97 коп., тобто на 55,63 % (11451,97х100:20585,45). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1068 грн. 65 коп. (1921х55,63:100).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ОТП Банк» 11451 грн. 97 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі в сумі 1068 грн. 65 коп.

В решті частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - акціонерне товариство «ОТП Банк», 01033 вул. Жилянська, 43 м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: