Справа № 685/309/20
Провадження № 2/685/124/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Казмірчук І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 та

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , про зобов`язання надати дозвіл на приватизацію кімнати у гуртожитку,

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду, заявивши вимогу зобов`язати Теофіпольську селищну раду надати їх дозвіл на приватизацію кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 8 жовтня 2008 року зареєстрована та фактично проживає у зазначеній кімнаті гуртожитку, який на даний час є комунальною власністю, іншого житла не має, тому має право на приватизацію цієї кімнати відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Для реалізації цього права вона звернулася 08 червня 2015 року до селищної ради з заявою про приватизацію кімнати, до якої додала необхідні документи, однак їй було відмовлено у приватизації, оскільки листом від 11 лютого 2016 року № 138 їй було повернено заяву з додатками, відмова мотивована відсутністю повного пакету документів, необхідних для вирішення питання про приватизацію, та роз`яснено право на повторне звернення.

Однак повторно звернутися з даною вимогою вона не має можливості, оскільки ордер на вселення в гуртожиток їй не видавався, а поселилася на підставі рішення ВАТ «Теофіпольський цукровий завод» від 18 вересня 2008 року № 483 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання.

В ході судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивачка додатково пояснила, що сама вона на цукровому заводі, якому раніше належав гуртожиток, не працювала, там працював її рідний брат. Так як дружина поїхала на заробітки у Польщу, тому стала проживати у кімнаті брата разом з ним та доглядала його маленьку дитину. В гуртожиток поселилася з дозволу керівництва заводу, там було зареєстроване місце проживання, однак без зазначення конкретної кімнати. Спочатку проживала разом з братом у кімнаті № НОМЕР_2 , пізніше звільнилася кімната № НОМЕР_1 та з дозволу керівництва переселилася туди, однак її попередили, що в даній кімнаті зареєстрована інша особа.

З тих пір проживала у гуртожитку та належним чином оплачувала послуги. Звернувшись до селищної ради з заявою про приватизацію гуртожитку їй було повернено всі документи. В селищній раді з`ясувалося, що потрібно додати ордер або угоду на проживання, яких у неї не було, також їй повідомили, що без цих документів їй буде відмовлено у приватизації, тому і звернулася до суду.

Від відповідача Теофіпольської селищної ради надійшов письмовий відзив на позов, згідно якого просить відмовити у позові, так як позивачкою при зверненні з заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку не було подано всіх необхідних документів, а саме, копії документу, що посвідчує особу, копії ордеру про надання жилої площі або договору найму жилої площі у гуртожитку, копії документа, що посвідчує право на пільгові умови приватизації при необхідності, та заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію жилих приміщень гуртожитку.

Також позивач просить зобов`язати селищну раду надати їй дозвіл на приватизацію кімнати № НОМЕР_1 , що не відповідає вимога наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 209 року № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яким передбачений порядок передачі жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, так як селищна рада не наділена повноваженнями щодо видачі дозволу на приватизацію кімнат у гуртожитку.

Крім того, у своєму відзиві відповідачем було заявлено, як підставу для відмови у позові, пропущення строку позовної давності на звернення до суду, однак окремою заявою, поданою 18 серпня 2020 року до початку судового засідання з розгляду даного спору, селищною радою було зазначено, що вона відмовляється від заяви про застосування строку позовної давності у даній справі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04 вересня 2009 року № 500-VІ (далі по тексту Закон № 500), сфера дії даного закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках, які є об`єктами права державної чи комунальної власності, та фактично проживають у них.

Громадяни, на яких поширюється дія цього закону, відповідно до ст. 2 Закону, можуть реалізувати право на житло, зокрема, шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 500, громадяни, на яких поширюється дія цього закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 16 грудня 2009 року № 396, визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займане ним, зокрема, житлове приміщення у гуртожитку, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Перелік документів, які подаються органу приватизації, передбачений пунктом 18 даного Положення.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка звернулася до Теофіпольської селищної ради, як органу приватизації, їй був наданий бланк заяви, який містить перелік документів, які додаються до заяви.

Саму заяву позивачки про приватизацію кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_1 селищною радою було одержано 08 червня 2015 року, до заяви було додано, що вбачається з її тексту, довідку про склад сім`ї, копія ордеру про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку), документ щодо невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, заяву-згоду тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача та копію паспорту.

Розпорядженням Теофіпольського селищного голови від 29 січня 2016 року № 11 позивачці було повернено документи за її заявою про приватизацію кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю: копії документа, що посвідчує особу; копії ордера про надання жилої площі (копії договору найму жилої площі); копії документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, та заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію жилих приміщень у гуртожитку.

Ненадання даних документів в ході судового розгляду підтвердила сама позивачка.

Позивачка при зверненні з заявою про приватизацію жодним чином не обґрунтувала відсутність зазначених документів, що вбачається з тексту заяви, тому в даному випадку, за відсутності усіх необхідних документів та обґрунтування поважності причин їх відсутності, Теофіпольська селищна рада, як орган приватизації, була позбавлена можливості прийняти рішення про приватизацію позивачкою кімнати.

Повернення документів не перешкоджає повторному зверненню з заявою про приватизацію в разі наявності повного пакету документів, про що було доведено до відома ОСОБА_1 у супровідному листі від 11 лютого 2016 року № 138, яким їх було повернено.

Таким чином, у даному спорі мало місце не відмова у приватизації, а повернення документів через їх неналежне оформлення, тому підстав для зобов`язання селищної ради надати дозвіл на приватизацію немає.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», п.п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 16 грудня 2009 року № 396, ст.ст. 197, 200, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області про зобов`язання надати дозвіл на приватизацію кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 27 серпня 2020 року.

Суддя А.П. Самойлович