Справа № 307/1975/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідача : Готри Т.Ю.,

суддів : Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря судових засідань : Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства "Брустурянське лісомисливське господарство» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної лісопорушенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 29 липня 2019 року, ухваленого суддею Чопик В.В., повний текст рішення складено 29.07.2019,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року Державне підприємство "Брустурянське лісомисливське господарство» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної лісопорушенням.

Позов мотивувало тим, що 29 квітня 2019 року майстром лісу Грушівського лісництва Дан В.І. в кварталі 24 виділі 52 було виявлено самовільну рубку лісових культур, скоєну відповідачем ОСОБА_1 Лісопорушника було виявлено на місці злочину, який зрубав 45 шт дерев породи бук та черешня, загальна кубічна маса складає 9,36кбм, а розмір завданої шкоди 54 666,03 грн, із них 460,18 грн попенна плата.

На зауваження працівника державної лісової охорони відповідач заявив, що це приватизована земельна ділянка.

При оформленні акту про лісопорушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , останній не складався у зв`язку із тим, що територія лісового фонду, де скоєна самовільна рубка (кв 24/52) відноситься до 1-2 зон санітарно-охоронних та лікувально-оздоровчих територій, а шкода нанесена державі вважається істотною.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення шкоди, заподіяної лісу» зроблено розрахунок шкоди, розмір якої склав 54 205,85 грн, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та 1921,00 грн судового збору на рахунок ДП «Брустурянське ЛМГ».

Рішенням Тячівського районного суду від 29 липня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави завдану шкоду в результаті незаконної порубки лісу в сумі 54 205,85 грн, та на користь ДП «Брустурянське ЛМГ» 1921,00 грн судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , поданій його представником адвокатом Тимків Ю.Б., просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ДП «Брустурянське ЛМГ» до нього відмовити. Вказує на те, що він ніякої рубки дерев не скоював і 29.03.2019 року на території кварталу 24 виділу 52 Грушівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» не перебував. Акт про лісопорушення не підписував і не міг підписати, оскільки такий був складений 01.04.2019 в конторі лісництва, а лісопорушення згідно з актом мало місце 29.03.2019 в обході 5 кв.24/52 Грушівського лісництва. Огляд місця рубки майстром лісу Дан В.І. з прив`язкою до місцевості не проведений. В матеріалах справи відсутні інші відомості про вчинення ним самовільної рубки сироростучого лісу, зокрема протокол про адміністративне правопорушення про вчинення лісопорушення або відомості про реєстрацію кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення за ст.246 КК України. Позивач не надав суду належних доказів вчинення ним лісопорушення. Вказував і на те, що справу було розглянуто за його відсутності, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. З перших днів травня 2019 року і по даний час він перебуває на території Російської Федерації. Згідно з міграційною карткою, серії НОМЕР_1, яка видається кожного разу на три місяці, він 27.07.2019 повторно виїхав на територію РФ та має право перебувати в с.Араканцево Тацинського району Ростовської області до 27.10.2019. Судовий виклик здійснено за адресою АДРЕСА_1 , тоді як згідно з відміткою у його паспорті, він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки виконавчого комітету Глибокопотіцької сільської ради №63 від 04.07.2019 (а.с.20), в будинку АДРЕСА_1 прописаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 А тому він фізично не міг розписатися та отримати повістку суду про виклик в судове засідання.

У судовому засіданні представник апелянта Тимків Ю.Б. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник позивача ДП «Брустурянське ЛМГ» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (під розписку 29.10.2019), а тому його неявка згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог і факту вчинення відповідачем 29.04.2019 самовільної рубки 45 дерев породи був і черешня, загальною кубічною масою 9,36 кбм на території Грушівського лісництва в кварталі 24 виділі 52, чим заподіяв державному лісовому фонду матеріальної шкоди в розмірі 54 666,03 грн, яку стягнув з відповідача на користь держави.

Проте колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки такого суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2019 в конторі Грушівського лісництва ДП «Брустурянського ЛМГ» майстром лісу Деяк В.І. було складено акт про лісопорушення №2, згідно з яким 29.03.2019 ОСОБА_1 , 1962 р.н., мешканець АДРЕСА_1 скоїв незаконну рубку сироростучого лісу в Грушівському лісництві, обхід № 5 кв .24/52, а саме 45 дерев, з яких 43 шт дерев породи граб і 2 дерева породи черешня, внаслідок чого лісовому господарству завдано матеріальної шкоди в розмірі 54 666,03 грн. У п.13 акту зазначено, що лісопорушник від пояснень відмовився, лісопорушення згідно з п.7 акту ним зроблено вперше, і відповідно до п.14 акту відсутні особи при складанні акту. Отже, з наведеного слідує, що зазначений акт був складений особою, яка і виявила лісопорушення Дан В.І. , у відсутності порушника та будь-яких інших осіб.

На підтвердження скоєння відповідачем ОСОБА_1 вказаного лісопорушення, позивач до позовної заяви та вказаного акту додав розрахунок розміру завданої шкоди, польовий перелік самовільно зрубаних дерев, перевод пнів, пояснюючу майстра лісу Дан В.І. і повідомлення ОСОБА_1 ,1962 р.н . , АДРЕСА_1 , в якому Грушівське лісництво пропонує йому добровільно сплатити на протязі 15 днів в дохід держави заподіяну шкоду в сумі 53 165,18 грн за вчинене ним лісопорушеня.

Суд першої інстанції вважав доведеним факт вчинення відповідачем ОСОБА_1 вказаного лісопорушення 29.04.2019 на підставі акту про лісопорушення від 01.04.2019 та розрахунку визначення шкоди.

Однак, згідно з цим актом та додатків до позовної заяви, лісопорушення мало місце 29.03.2019. Окрім цього, позивачем неправильно зазначено адресу проживання відповідача ( АДРЕСА_1 ), оскільки згідно з копією паспорта відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він є зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.42-43), а за адресою АДРЕСА_1 є зареєстрованим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20). А тому відповідач не отримував ні повідомлень позивача, ні повісток про виклик його в судове засідання, оскільки такі йому за його зареєстрованим місцем проживання не надсилались.

Отож, місцевий суд не визначився, коли саме мало місце вказане лісопорушення, 29.04.2019 чи 29.03.2019, чи було таке вчинено відповідачем та чи наявні підстави у зв`язку з цим для цивільно-правової відповідальності.

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечував факт вчинення ним 29.03.2019 самовільної рубки дерев і посилався на відсутність належних доказів про вчинення ним такої рубки, зокрема вказував на відсутність протоколу про адміністративне правопорушення про вчинення лісопорушення або відомості про реєстрацію кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення за ст.246 КК України. Тобто вказував, що позивач не надав суду належних доказів вчинення ним лісопорушення.

Так, відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Однак матеріали справи таких доказів не містять. Тобто відсутній вирок, ухвала або постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії, наведені позивачем у позовній заяві, та чи вчинені вони саме відповідачем ОСОБА_1 .

Отже, в матеріалах справи відсутня постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що б вказувало на факт вчинення відповідачем незаконної рубки дерев і стверджувало його вину у вчиненні цього порушення. Також відсутні докази того, що 45 зрубаних дерев було виявлено на місці та було їх вилучено (відсутній протокол вилучення цих дерев). А також докази того, що відповідач ОСОБА_1 був виявлений на місці скоєння правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, з наведеного слідує, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача з умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто цивільно-правова відповідальність наступає лише за наявності усіх цих умов.

Однак матеріали справи не містять доказів вини відповідача, як і доказів скоєння ним вказаного лісопорушення. А тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави шкоди в розмірі 54 205,85 грн та судових витрат.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким у позові ДП «Брустурянське ЛМГ» слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ДП "Брустурянське лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 881,50 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від 29 липня 2019 року - скасувати.

У позові Державному підприємству "Брустурянське лісомисливське господарство» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної лісопорушенням - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Брустурянське лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 881,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач :

Судді :