22-ц/804/2511/20
263/2034/20

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/2034/20

Номер провадження 22-ц/804/2511/20

01 вересня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Федоренко Т.І., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі: АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначило, що 10 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, станом на 30 вересня 2019 року в нього утворилася заборгованість в сумі 18 177 гривень 95 копійок, яка складається з 291 гривні 20 копійок як заборгованості за кредитом, 12 014 гривень 94 копійок як заборгованості за процентами за користування кредитом, 4530 гривень нарахованої пені, 500 гривень штрафу (фіксованої складової), 841 гривні 81 копійки штрафу (процентної складової). На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судовий збір в розмірі 2102 гривні.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 лютого 2011 року у сумі 291 гривні 20 копійок, судовий збір у розмірі 33 гривні 63 копійки. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2020 року скасувати в частині стягнення відсотків за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги банк зазначив, що, суд першої інстанції при ухваленні рішення не звернув уваги на те, що позичальник власноруч підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в якій сторони погодили базову відсоткову ставку за користування кредитом 3% щомісячно зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Також вважає, що суд не врахував, що відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» надання банками безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. Таким чином встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Відповідно до вимог ч.13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, при розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_1 договір б/н від 10 лютого 2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір.

Відповідно до статуту банку, з 21 травня 2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав Анкету-заяву від 10 лютого 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку», яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 10 лютого 2011 року, виписку з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms.

З огляду на те, що ОСОБА_1 тіло кредиту та відсотки за його користування своєчасно не сплачував, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості у загальному розмірі 18 177 гривень 95 копійок, яка складається з 291 гривні 20 копійок як заборгованості за кредитом, 12 014 гривень 94 копійок як заборгованості по процентам за користування кредитом, 4530 гривень нарахованої пені, 500 гривень штрафу (фіксованої складової), 841 гривні 81 копійки штрафу (процентної складової).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України « Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, оскільки у Анкеті-заяві позичальника від 10 лютого 2011 року процента ставка не зазначена, сторони не обумовили ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитним коштами, а тому немає підстав для їх стягнення.

Проте, погодитись з такими висновками місцевого суду не можна.

Рішення суду в частині стягнення тіла кредиту та штрафних санкцій не оскаржувалось, тому апеляційним судом не переглядалось.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Апеляційним судом встановлено, що шляхом підписання Анкети-заяви між сторонами укладено кредитний договір без номера б/н від 10 лютого 2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.9).

Із зазначеної Анкети- заяви також вбачається, що позичальник згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10 лютого 2011 року, позивач посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, як невід`ємні частини кредитного договору.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписаній відповідачем, зазначено зокрема, що базова відсоткова ставка за користування кредитом складає 2,5 %, розмір щомісячних платежів 7 відсотків від заборгованості, але не менш 50 гривень та не більш ніж залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с 10).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що оскільки доказів про те, що ОСОБА_1 було ознайомлено з Умовами та Правилами надання банківських послуг, банком суду не надано (підпис відповідача на них відсутній), такі Умови не є складовою кредитного договору, укладеного між сторонами, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами місцевим судом не враховано що їх розмір та порядок сплати був узгоджений сторонами у Тарифах банку, втілених у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаній відповідачем. Таким чином, зазначена довідка є частиною кредитного договору від 10 лютого 2011 року, в якій сторони у письмовому вигляді обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З огляду на те, що сплата процентів була погоджена між сторонами у договорі, є підстави для їх стягнення з відповідача на користь банку.

Позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитним коштами з 28 лютого 2011 року по 30 вересня 2019 року, проте право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що за кредитним договором, укладеним між сторонами, відповідачу ОСОБА_1 була видана одна кредитна картка № НОМЕР_1 зі строком дії до жовтня 2014 року (а.с.134 ). З виписки з особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останній з 11 лютого 2011 року по 20 лютого 2011 року зняв за допомогою цієї картки тіло кредиту (а.с.135-137).

З врахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів за користування кредитним коштами за період з 28 лютого 2011 року по 31 жовтня 2014 року ( в межах дії строку картки) за базовою відсотковою ставкою, погодженою сторонами (30 % річних) у розмірі 697 гривень 98 копійок.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до положень ст.376 ЦПК України, у зв`язку неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні процентів та ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

З огляду на часткове скасування оскарженого рішення та ухвалення нового рішення, у відповідності до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат та покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу позову у сумі 113 гривень 51 копійки, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на 5,4%, виходячи з розрахунку: 2102 гривні( сплачений судовий збір х 5,4%( задоволені позовні вимоги) : 100%.

Крім того, з огляду на задоволення вимог апеляційної скарги відповідача на 5,8 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 182 гривні 87 копійок, виходячи з розрахунку: 3153 гривні (сплачений судовий збір х 5,8 % (задоволені вимоги апеляційної скарги) : 100%.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2020 року в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами скасувати, в частині розміру стягнутого судового збору змінити.

Задовольнити частково позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитним коштами за кредитним договором без номера від 10 лютого 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за період з 28 лютого 2011 року по 31 жовтня 2014 року в сумі 697 гривень 98 копійок (шістсот дев`яносто сім гривень 98 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) судовий збір за подання позову в сумі 113 гривень 51 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 182 гривень 87 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді: