Справа № 201/6592/20
Провадження № 2/201/2614/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання сплатити неустойку (пеню), -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання сплатити неустойку (пеню) .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/4368//19 за його позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яке набрало законної сили встановлено, що між сторонами дійсно, 24 грудня 2015 року було укладено договір, шляхом підписання заяви про приєднання № 1044129 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електроного платіжного засобу. На виконання договору банк видав позивачеві платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та відкрив поточний рахунок на ім`я позивача за тарифним пакетом «Пенсійний». Окрім того підписуючи заяву про приєднання клієнт беззастережно приєднався до договору комплексного баківського обслуговування фізичних осіб, в редакції які діяли на на день підписання заяви про приєднання. Договір умови розміщення депозитів (вкладів) фізичнимиособами, умовами користування кредитною лінією (кредитом) правила, інструкції та інше, які відносяться до договору укладеного банком з позивачем знаходяться у відкритому доступі на офіційній інтернет сторінці www.oschadbank.ua про що повідомлено клієнту у п. 1.11 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електроного платіжного засобу. Також підтверджено фактичне користування ОСОБА_1 банківською картою.

Окрім того рішенням суду від 20 січня 2020 року у справі № 201/11872/19 за його позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яке набрало чинності встановлено, що на скаргу ОСОБА_1 листом ГУ ПФУ від 10 жовтня 2019 року за № 6805/П-09 , № 6806/П-09, № 7506/П-09 надана відповідь про те, що виплати позивачеві проводились через банківську установу. В квітні 2019 року банківською установою надано список осіб, за яким кошти одержуються за довіреністю або бульше як один рік не одержуються з поточного рахунку, в якому зазначено й прізвище позивача, на підставі чого виплату пенсії з червня 2019 року переведено через підприємство поштового зв`язку № 49125 за місцем проживання (реєстрації) позивача. Окрім того, судом встановлено, що 24 грудня 2018 року о 10-год. 25 хв. Позивач отримав зі свого поточного рахунку грошові кошти.

Дані обставини встановленні також і в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 березнч 2020 року у справі № 201/9229/19 за його позовом до Головного управлвння пенсійного фонду України в Дніпропетрвоській області, яке набрало законої сили.

Отже з дня укладення договоруз( 24 грудня 2018 рік) і по день подання банком списку Пенсійному фонду ( квітень 2019 рік) осіб, на підставі чого виплату пенсії йому з червня 2019 року переведено через підприємство поштового звязку № 49125 за місцем його проживання , пройшло менше пів року, що явно не більше пів року - з чого слідує включення його в ці списки АТ «Ощадбанк» вчинено неправомірно. Як встановлено судовим рішенням від 22 січня 2020 року в справі№ 201/11872/19 предметом догвоору № 30 від 17 травня 2018 року є виконання банком функцій з виплати пенсії відповідно до Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженими постановою КМУ від 30 серпня 1999 року № 1596.

Врахуваючи вищенаведене позивач вважає, що відповідачем було порушено умови договору № 30 та порушено умови договору від 24 грудня 2015 року укладеного між АТ «Ощадбанк», шляхом підписання заяви про приєднання № 1044129 до договору комплексного банківського обслуговуваня фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електроного платіжного засобу. Зокрема відповідачем порушено п. 9.3.1 розділу ХХ договору № 1044129 вчинивши неправомірну бездіяльність, та умови п. 2.2 догвоору № 30 відповідно до яких відповідач зобов`язався здійснювати операції, визначенні додатком 2 до порядку проведення конкурского відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівником бюджетних установ.

Позивач вважає, що вказаною бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичного укладу життя, позивач змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання.

По тексту позовної заяви позивач вказав, що моральну шкоду він бажає отримати грошима, а її розмір має бути визначений судом у грошовому виразі не менше як у 200 000,00 грн.

Окрім того просив суд зобов`язати відповідача сплатити на його користь неустойку за період з 14 серпня 2019 року та на момент винесення судом остаочного рішення, наразі сума пені становить 115 560 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги в цій частині порушнням відповідачем умов договору № 1044129.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 липня 2020 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.4).

Ухвалою судді від 20 липня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про розмір пенсії ОСОБА_1 (а.с. 5-6).

12 серпня 2020 року ухвалою судді визнано необґрунтованим заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід судді у даній цивільній справі. Цивільну справу передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід судді у порядку ст. 40 ЦПК України. (а.с.12-13).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 13 серпня 2020 року відмовлено в задовленні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі та справа повернута для подальшого розгляду. (а.с.19)

17 серпня 2020 року до суду надійшов відзив в якому предстаник відповідача просив розгляд справи здійснювати в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 29).

27 серпня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області суду надано витребувану інформацію (а.с. 46).

Ухвалою судді від 15 вересня 2020 року заяву представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про розгляд данної цивільної, в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін залишено без задоволення (а.с. 51-52).

17 серпня 2020 року на адресу суду надійшов письмовий відзив предстника відповідача в якому останній зазначив про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 пославшись на наступне. Так, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону Укераїни «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи якщо інше не встановлено законодавтсовм. Тому оскільки банк здійснює розрахунково - касове обслуговування осіб, які закріпленні за відповідним управлінням Пенсійного фонду України, зокрема відкриває рахунки таким клієнтам, зараховує на ці рахунки грошові кошти, які надходять від органів Пенсійного фонду України. На сьогоднішній день позивач отримує належну йому пенсію через підприємство поштового зв`язку № 49125 за місцем проживання (реєстрації), а тому банк не може прострочити надання послуг за відсутності відповідних коштів від органу Пенсійного фонду, оскільки позивач отримує пенсію не через поточний рахунок, а через підприємство поштового з`вязку. Тому стягнення з відповідача на користь позивача пені є безпідставним. Стосовно позовних вимог про стягнення моральногї шкоди зазначив, що спірні правовідносини які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про банки та банківську діяльність», які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Окрім того, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження спричинення йому моральної шкоди На підставі вищевикладеного вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. (а.с. 24-29)

15 вересня 2020 року увалою судді заяву представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про розгляд цивільної справи, в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін залишено без задоволення. (а.с. 51-52).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані докази по справі за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами законодавства, вважаю, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахуваня кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, 24 грудня 2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського управління АТ «Ощадбанк» і ОСОБА_1 укладений договір шляхом підписання заяви про приєднання № 1044129 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки)

Сторонами не оспорюється, що відповідно до п. 3.4.2 Заяви про приєднання банк видав позивачеві платіжну картку типу Mastercard Debit Standard, на його ім`я банком був відкритий поточний рахунок за тарифним пакетом «Пенсійний» (у т.ч. «Арсенал»), операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно з п. 3.1. Заяви про приєднання шляхом підписання цієї заяви про приєднання клієнт (позивач ОСОБА_1 ) беззастережно приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

У пункті 5.1 заяви про приєднання сторони домовилися викласти укладений між ними договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 1044129 від 24 грудня 2015 року, рахунку № НОМЕР_1 в новій редакції, викладеній/закріпленій в цій Заяви про приєднання, Тарифах та договорі, та підтвердили досягнення згоди щодо істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність усіх даних в т.ч. персональних, вказаних в цій Заяві про приєднання.

У пункті 5.3 Заяви про приєднання, клієнт ОСОБА_1 запевнив Банк, що із змістом Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 р. (зі змінами) ознайомлений та розуміє, що вимоги цієї інструкції для нього обов`язкові.

У пункті 5.5 Заяви про приєднання клієнт ОСОБА_1 підтвердив, що отримав, ознайомився і погоджується із Правилами користування карткою, Тарифами, які діють на дату підписання цієї Заяви про приєднання.

Договір, умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, умови користування кредитною лінією (кредитом), правила, інструкції та інше, які відносяться до договору укладеного банком з позивачем знаходяться у відкритому доступі на офіційній інтернет-сторінці www.oschadbank.ua, про що повідомлено клієнта у п. 1.11. договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Між сторонами виникли відносини з приводу користування банківським рахунком.

Частина 1 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачає, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ст. 47 встановлює, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за яким виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7.7 Порядку подання на оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зі змінами внесеними постановою правління ПФУ від 07 липня 2014 року № 13 - 1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органам, що призначає пенсію.

Згідно порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районих у містах рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсій та грошової допомоги в уповноважених банках.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадаянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Відповідно до п. 16 Порядку якщо сума пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунку більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в п. 10 Порядку. У разі не виконання одержувачем цієї умовми орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населенен припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначеному одержувачем установу уповноваженого банку та проводиить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населенному пункті у межах України в устанволеному порядку.

Аналізуючи вищенаведене вбачається, що банком здійснюється зарахування пенсії на рахунок одержувача тільки у випадку виплат цих сум на поточні рахунки одержувача відповідними органами Пенсійного фонду України.

Так, 19 квітня 2019 року на виконання п. 16 Порядку відповідачем надано список осіб, за яких кошти одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунку більш як один рік, в якому було зазначено прізвище позивача, на підставі чого територіальним органом Пенсійного фонду виплату пенсії з червня 2019 року переведено через підприємство поштового зв`язку № 49125 за місцем проживання (реєстрації). Отже виплата пенсії позивачу не припинялася.

Посилання позивача на порушення відповідачем умов договору № 1044129, а саме неправомірна бездіяльність зі сторони відповідача не знайшли свого підтвердження при розгялді данної справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону Уераїни «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Послуги які надає відповідач позивачу є зарахування коштів (пенсії) та видача готівкових коштів в національній валюті. Така послуга, як зарахування коштів відбувається без стґгнення комісійної винагороди, а отже відсутні підстави для твердження про ненадання послуг, вартість якої складає розмівр пенсії позивача.

Окрім того, відповаідно до Порядку відбору банків , через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, що затверджена постановою КМУ № 1231 від 26 вересня 2001 року та додатку джо даної постанови, зарахування коштів (пенсії ) на поточні рахунки одержувачів (пенсіонерів) зщдійснюється безоплатно, тобто вартість послуги із зпрахуванням пенсії становить 0 грн.

На сьогоднішній день позивач отримує належну йому пенсію через підприємство поштового зв`язку № 49125 за місцем свого проживання, а тому відповідач не може прострочити надання послуг (зарахування пенсії напоточний рахунок позивача) за відсутності відповідних коштів від органу Пенсійного фонду, оскільки позивач ОСОБА_1 отримує пенсію не через поточний рахунок, а через підприємство поштового зв`язку, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволення з підстав вищенаведених.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. З постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, позивачем не надано жодних доказів протиправності дій відповідача, спричинення йому моральної шкоди та не здійснено її розрахунок.

Отже, при відсутності встановленого факту порушень прав позивача, відшкодування йому моральної шкоди не є його абсолютним правом, а підлягає доказуванню за усіма критеріями, визначеними законодавством: наявність шкоди, протиправна поведінка, вина заподіювача шкоди, причинно - наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Саме позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Проте, позивачем не надано жодних доказів протиправної бездіяльності зі сторони відповідача

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01 березня 2005 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позові не зазначено співвідношення розміру моральної шкоди позивача залежно від характеру та обсягу його душевних страждань, характеру майнових втрат, можливості їх відновлення, тяжкість вимушених змін у суттєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану. З урахуванням принципу змагальності, встановленому ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження його моральних страждань.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. З постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня1995 року № 4 (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України доказуванню підлягають такі обставини: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Вирішуючи спір у межах позовних вимог, з урахуванням установлених обставин, суд вважає, що позивачем не доведений факт заподіяння йому шкоди діями (бездіяльністю) саме відповідача .

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 141, 259, 263 - 265, ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання сплатити неустойку (пеню) відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Демидова С.О.