ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1360/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/2123/20 Категорія: 351000000 Івахненко О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Винник І.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі - приватний виконавець ОСОБА_5, Державне підприємство «СЕТАМ»;

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник приватного виконавця ОСОБА_5 - адвокат Весеньов Євген Володимирович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника приватного виконавця ОСОБА_5 - адвоката Весеньова Євгена Володимировича на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця ОСОБА_5, Державного підприємства "Сетам" про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

в с т а н о в и л а:

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що взяла участь в електронних торгах з продажу двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Майно передане на електронні торги приватним виконавцем ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження ВП № 57762504 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Зазначене майно обтяжене постановою приватного виконавця ОСОБА_5 від 18 грудня 2018 року № 57762504 про опис та арешт майна боржника.

Організатором електронних торгів виступало ДП «Сетам».

Позивачка зазначила, що 08 лютого 2018 року нею було внесено гарантійний внесок за участь у електронних торгах з продажу вказаного майна у розмірі 5 137 грн. 10 коп. на банківський рахунок ДП «Сетам».

Згідно протоколу № 387618 від 12 лютого 2019 року її визнано переможцем вказаних електронних торгів, де ціна продажу майна склала 102 742 грн.

15 лютого 2019 року вона сплатила приватному виконавцю ОСОБА_5 вартість придбаного майна у повному обсязі в сумі 97 604 грн. 90 коп.

20 лютого 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_5 на підставі протоколу № 387618 від 12 лютого 2019 року складено акт про проведені електронні торги (аукціон) та надано його їй.

При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про придбання нерухомого майна їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстав невідповідності акту від 20 лютого 2019 року про проведені електронні торги (аукціон) арештованого майна вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та зазначення неіснуючої адреси реалізованого майна.

Разом з тим, позивачці стало відомо, що 23 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г.

ОСОБА_1 вважає, що з 23 серпня 2012 року спірна квартира не належала ОСОБА_2 і право розпоряджатись нею припинилось, тому в лютому 2019 року ні ОСОБА_2 , ні приватним виконавцем в порядку примусового виконання судового рішення боржником зазначена квартира не могла бути продана.

Позивачка вказує, що інформаційне повідомлення про реалізацію спірної квартири сформоване з порушенням вимог п. 2 р. ІІ, п. 5, 8 р. ІІІ Порядку реалізації арештованого майна, оскільки у ньому не зазначено, кількість поверхів будинку, площу кожної кімнати, не долучено фотозображення об`єкту нерухомого майна (квартири), а лише загальне фото житлового будинку, що свідчить, що виконавець не здійснював фактичний опис квартири за місцем її знаходження, а також не містить будь-яких відомостей про права ОСОБА_3 на вказану квартиру.

Також ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2019 року, визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця ОСОБА_5 від 18 грудня 2019 року про опис та арешт спірної вказаної квартири.

Позивачка вважає, що оскільки вказаним рішенням встановлено протиправність виконавчих дій приватного виконавця у виконавчому провадженні № 57762504, проведених без повідомлення боржника про початок примусового виконання, а також протиправність постанови від 18 грудня 2019 року про опис та арешт вказаної квартири, це є самостійною підставою для визнання недійсними прилюдних торгів з продажу вказаної квартири.

17 квітня 2019 року позивачка звернулась до приватного виконавця ОСОБА_5 із вимогою про повернення їй суми попередньої оплати майна, а саме 102 742 грн. Приватний виконавець ОСОБА_5 направив лист-відповідь, в якому повідомив, що вона має право оскаржити дії нотаріуса, а сформований ним акт про електронні торги відповідає вимогам законодавства.

У зв`язку із викладеними обставинами, ОСОБА_1 просила суд: визнати недійсними протокол №387618 від 12.02.2019 року, акт від 20 лютого 2019 року та електронні торги з примусової реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що відбулись 12 лютого 2019 року; стягнути з приватного виконавця ОСОБА_5 на її користь кошти в сумі 97 604 грн. 90 коп., сплачені на виконання недійсного правочину з примусової реалізації на електронних торгах вказаної квартири; стягнути з ДП «Сетам» на її користь кошти у сумі 5 137 грн. 10 коп., сплачені на виконання недійсного правочину, та стягнути солідарно з відповідачів на її користь понесені судові витрати у розмірі 7 500 грн.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Рішення обґрунтоване тим, що беручи до уваги рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, яким скасовано постанову приватного виконавця ОСОБА_5 від 18 грудня 2018 року про опис та арешт спірної квартири, а також ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд прийшов до висновку, що дії приватного виконавця ОСОБА_5 в рамках виконавчого провадження ВП № 57762504, у тому числі і щодо проведення ним електронних торгів, не можна вважати законними.

Також суд вказав, що державним виконавцем належним чином не було перевірено факт належності спірної квартири саме боржнику, оскільки судом встановлено, що вона з 2012 року була продана боржником ОСОБА_3 , яка 21 жовтня 2019 року продала її ОСОБА_4 .

У зв`язку із тим, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання недійними електронних торгів, він також застосував до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 216 ЦК України щодо реституції та стягнув із приватного виконавця ОСОБА_5 на користь позивачки сплачені нею кошти на виконання недійсного правочину в сумі 97604,90 грн, та із ДП «Сетам» - сплачені нею кошти як гарантійний внесок за участь в електронних торгах в сумі 5137,10 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник приватного виконавця ОСОБА_5 - адвокат Весеньов Є.В подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 травня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі вказує, що приватним виконавцем та ДП «Сетам» виконані всі вимоги щодо належного проведення електронних торгів, будь-якого порушення Тимчасового порядку саме під час реалізації майна судом не встановлено, про що свідчить відсутність посилання на жодну норму Тимчасового порядку, яка на думку суду, була порушена приватним виконавцем.

Зазначає, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року та Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року не існували на момент проведення електронних торгів та не стосуються визнання їх недійсними.

Вважає, що єдина особа, яка порушує права позивачки, є державний нотаріус Чигиринської державної нотаріальної контори, яка відмовила ОСОБА_1 у реєстрації права власності на спірну квартиру.

Також вказує, що перед подачею заявки на реалізацію спірної квартири приватним виконавцем було належним чином перевірено належність квартири боржнику та на момент її реалізації за ОСОБА_3 не було зареєстровано право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу 2012 року.

Представник позивачки - адвокат Лучинович Інна Віталіївна подала відзив на апеляційну скаргу та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін

У відзиві вказує, що скаржник просить скасувати оскаржуване рішення повністю, однак, не надає докази про наявність у нього повноважень діяти в інтересах ДП «Сетам», тому не може просити скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог, що стосуються ДП «Сетам».

Вважає, що обставини, встановлені адміністративним судом у справі № 580/943/19 щодо дій приватного виконавця ОСОБА_5, який є відповідачем у даній цивільній справі, доказуванню не підлягають.

З посиланням на положення статей 656, 640, 346 ЦК України, зазначає, що спірна квартира не належала боржнику ОСОБА_2 з 23 серпня 2012 року, тому не могла бути продана з електронних торгів. При цьому дата реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_3 впливає на момент виникнення саме у неї всіх правомочностей власника, зокрема, права розпорядитись майном (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Також вказує, що позивач не вбачає незаконності дій чи рішень державного нотаріуса з приводу відмови у видачі позивачці свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом № 387618 12 лютого 2019 року відбулися електронні торги з реалізації двокімнатної квартири за ціною 102742 грн, загальною площею 49,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Переможцем торгів є ОСОБА_1 , яка сплатила гарантійний внесок в сумі 5137,10 грн (т. 1 а.с. 54-55).

Згідно з квитанцією № 0.0.1 15 лютого 2019 року позивачкою здійснено повну оплату товару на рахунок приватного виконавця ОСОБА_5 в сумі 97 604 грн. 90 коп. (т. 1 а.с. 58).

20 лютого 2019 року приватним виконавцем було складено акт про проведені електронні торги (аукціон).

Із даного акту вбачається, що 12 лютого 2019 року було проведено електронні торги арештованого майна боржника ОСОБА_2 , а саме: двокімнатної квартири, реєстраційний номер майна: 37339713, загальною площею 49,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Переможцем даним торгів є ОСОБА_1 , яка в повному обсязі сплатила ціну продажу майна в розмірі 102 742 грн. (т. 1 а.с. 59-60).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори Черкаської області Циндри Р.М. від 20 березня 2019 року № 240/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки заявником подано акт про проведені електронні торги (аукціон), що не відповідає вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Окрім того, у вказаному акті зазначена неіснуюча адреса реалізованого майна, а саме: « АДРЕСА_1 ». (т. 1 а.с. 61).

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно статті 655 ЦК України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4 ст. 656 ЦК України).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі - продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Отже, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статтей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури та порядку проведення торгів.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до договорів купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання норм цивільного законодавства про недійсність правочину в момент її вчинення.

Частинами 1, 3 та 5 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Головною умовою, яка підлягає встановленню судами при вирішенні позовів про визнання недійсними прилюдних торгів, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними (правова позиція Верховного Суду від 14.02.2018 справа №490/5475/15).

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними електронних торгів, суд першої інстанції не вказав, які саме порушення яких норм закону було допущено приватним виконавцем ОСОБА_5 під час проведення прилюдних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 .

Щодо посилання суду на рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, яким було визнано незаконними та скасовано ряд постанов приватного виконавця ОСОБА_5, в тому числі від 18 грудня 2018 року про опис та арешт двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , а також на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 25407 від 31 жовтня 2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Дії (бездіяльність) державного (приватного) виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Головною умовою, яку підлягає встановити судами при вирішенні позовів про визнання недійсними прилюдних торгів, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 910/10136/17.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що постанова приватного виконавця про опис та арешт майна боржника, а саме спірної квартири, на час проведення електронних торгів була чинною, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року та ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року набрали законної сили вже після їх проведення, колегія суддів вважає, що відсутні об`єктивні докази наявності порушення законних прав позивача - переможця електронних торгів, в ході проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна, оскільки приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження при проведенні реалізації квартири були вчинені дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що приватним виконавцем не було належним чином перевірено факт належності відчужуваного майна саме боржнику, оскільки починаючи з 2012 року спірна квартира була продана боржником ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка в подальшому 21 жовтня 2019 року продала квартиру ОСОБА_4 .

Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, отриманою за запитом апеляційного суду 20 серпня 2020 року, ОСОБА_2 був власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 09 серпня 2012 року.

ОСОБА_3 була власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 23 серпня 2012 року, який є в матеріалах справи, та в якому вказано, що відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на квартиру підлягає державній реєстрації у Чигиринському БТІ (т. 1 а.с. 66-67). Проте, державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на квартиру проведена лише 15 квітня 2019 року, що підтверджується інформацією із вказаного Реєстру.

У подальшому 22 жовтня 2019 року ОСОБА_3 продала спірну квартиру ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 статті 334 ЦК України та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

З наведеного слідує, що ОСОБА_3 набула права на квартиру АДРЕСА_1 , 15 квітня 2019 року, з моменту державної реєстрації.

Отже на час проведення електронних торгів з реалізації вказаної квартири - 12 лютого 2019 року право власності на неї було зареєстроване за боржником ОСОБА_2 , тому приватним виконавцем правомірно було допущено її до реалізації.

Посилання позивачки на те, що інформаційне повідомлення про реалізацію спірної квартири сформоване з порушенням вимог п. 2 р. ІІ, п. 5, 8 р. ІІІ Порядку реалізації арештованого майна, оскільки у ньому не зазначено, кількість поверхів будинку, площу кожної кімнати, не долучено фотозображення об`єкту нерухомого майна (квартири), а лише загальне фото житлового будинку, що свідчить, що виконавець не здійснював фактичний опис квартири за місцем її знаходження, а також не містить будь-яких відомостей про права ОСОБА_3 на вказану квартиру, не доведено відповідними доказами. Так, з наданих позивачкою копій скрін-шотів не можливо встановити наявність чи відсутність всієї інформації, передбаченої Порядком реалізації арештованого майна (т. 1 а.с. 41-44).

Твердження у позовній заяві, що постановою державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори від 20 березня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів з підстав невідповідності Акту від 20 лютого 2019 року про проведені електронні торги (аукціон) арештованого майна вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та зазначення неіснуючої адреси реалізованого майна, не є підставою для визнання недійсними електронних торгів, що відбулись 12 лютого 2019 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення її законних прав в ході проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна.

Крім того, позивачем жодним чином не обґрунтовано позовні вимоги про визнання недійсними протоколу № 387618 від 12 лютого 2019 року та акту від 20 лютого 2019 року про проведені електронні торги, тому вони також задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до не обґрунтованого висновку про не дотримання відповідачами вимог закону при проведенні електронних торгів з реалізації спірної квартири, порушення прав позивача, як переможця торгів, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів та стягнення із приватного виконавця ОСОБА_5 і ДП «Сетам» сплачених позивачем коштів за придбання спірної квартири та проведення електронних торгів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника приватного виконавця ОСОБА_5 - адвоката Весеньова Євгена Володимировича слід задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору (т. 1 а.с. 130), судові витрати, понесені відповідачем приватним підприємцем ОСОБА_5 зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн, слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника приватного виконавця ОСОБА_5 - адвоката Весеньова Євгена Володимировича задовольнити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 травня 2020 року у даній справі скасувати та прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного виконавця ОСОБА_5, Державного підприємства "Сетам" про визнання недійсним договору купівлі-продажу залишити без задоволення.

Судові витрати приватного виконавця ОСОБА_5 в сумі 3153 гривні компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді

Повний текст постанови складений 27 серпня 2020 року