РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І.А.

представника позивача/відповідача Хуторянець О. В.

представника відповідача/позивача ОСОБА_2

(Справа № 285/3114/18, провадження у справі № 2/0285/37/20)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року до суду звернулось акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до відповідача ОСОБА_3 де просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №010/0031/82/0079746 від 01.12.2011 р. у сумі 227 305 (двісті двадцять сім тисяч триста п`ять) грн. 62 коп..

В обґрунтування позову зазначає, що 01.12.2011 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль»та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір №010/0031/82/0079746, з урахуванням додаткової угоди до договору від 21.11.2012 р., про відкриття карткового рахунку. Відповідно до розділу 1 Договору, розмір поточного ліміту кредиту на дату початку кредитування складає 200 000 гривень під 36% річних із строком користування кредитом 48 місяців.

Відповідачем ОСОБА_3 з моменту отримання кредитних коштів погашення кредиту здійснено лише частково. Станом на 14.07.2018 рік заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» складає 227 305,62 грн, з якої: 200 000 грн - заборгованість за дозволеним овердрафтом та 27 305,62 грн - заборгованості за недозволеним овердрафтом.

Позивач посилаючись на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а саме не здійснює погашення заборгованості по кредиту, просить позовні вимоги задовольнити.

13 грудня 2018 року в судовому засіданні ухвалою суду було об`єднано зустрічний позов ОСОБА_3 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним, в одне провадження з первісним позовом /т. 1 а.с.149-161/. Зустрічний позов обґрунтований тим, що банком під час укладання кредитного договору не було дотримано вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідач за зустрічним позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» у поданому відзиві позовні вимоги не визнав. Відповідач посилаючись на те, що оскільки ОСОБА_3 був ознайомлений з умовами кредитування, про що свідчить його підпис на оспорюваному договорі та додатковій угоді, просить у задоволенні зустрічного позову відмовити /а.с.172-176 т. 1/.

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні просив первісний позов задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просила у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 22 листопада 2011 року ОСОБА_3 заповнив заяву-анкету для отримання карткового кредиту «Кредитна картка» № НОМЕР_1 на суму 200 000 грн та в зв`язку з цім уклав кредитний договір №010/0031/82/0079746, з урахуванням додаткової угоди до кредитного договору, яка була укладена 21.11.2012 року /т.1. а.с.6-29/.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до умов п. 11.1 договору (додаткової угоди) позичальник за користування кредитом зобов`язався сплачувати банку проценти за ставкою, визначеною п. 1.3. договору.

Згідно з п. 11.2. договору проценти нараховуються банком щомісячно в будь-який день в період, що починається за 4 робочі дні до кінця місяця та закінчується в останній день місяця, але не раніше 25 числа кожного місяця. Нарахування процентів здійснюється за період з дати отримання кредиту по дату розрахунку процентних платежів включно, а в наступні періоди - з дня, наступного за попередньою датою розрахунку процентних платежів по дату розрахунку процентних платежів в поточному календарному місяці включно.

Відповідно до умов п. 11.3. договору проценти нараховуються за фактичне користування кредитом на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє пільговий період.

Згідно з п. 11.5 договору клієнт зобов`язався до 20 (двадцятого) числа включно кожного місяця, наступного за місяцем користування кредитом, сплатити банку платіж в розмірі 5 (п`ять) відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 (тридцяти) гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. При цьому вищезазначена заборгованість клієнта перед банком, яка складається з заборгованості за кредитом, суми нарахованих процентів за користування кредитом, неустойок, комісійних винагород за обслуговування кредитного рахунку, процентів за користування недозволеним овердрафтом, не включає суму заборгованості за недозволеним овердрафтом та суму прострочених грошових зобов`язань клієнта за договором. Такі прострочені зобов`язання, в тому числі заборгованість за недозволеним овердрафтом, мають бути сплачені клієнтом в повному обсязі негайно.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов таких висновків:

Між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно - правових угод, а саме кредитного договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, так частиною третьою вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окреме.

Статтею 1054 ЦК України визначається поняття кредитного договору, так зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

У встановлений договорами та законом термін, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, заходів направлених на погашення кредиту не приймав.

Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором /а.с.31-33, 101-122 т. 1/.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо зустрічного позову то суд вважає, що він задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки;

суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За змістом частини п`ятої статті 11, статті 18 «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Згідно зі статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Встановлено, що спірний кредитний договір, додаткова угода до договору та додатки до договору підписані сторонами та з які[ вбачається, що сторони досягли згоди з усіх його істотних умов, ОСОБА_3 на момент укладання договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов та в подальшому виконував їх, договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: строк кредитування, процентну ставку за користування кредитом, строки сплати платежів, мету, для реалізації якої споживчий кредит може бути витрачений, а також права та обов`язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність за порушення зобов`язань.

Отже, суд приходить до висновку, що умови укладеного між сторонами договору містять інформацію щодо розміру процентної ставки, сукупних послуг позичальника, порядку погашення кредиту та періодичності платежів.

Крім того, питання про розірвання кредитного договору позичальник не порушував, виконував його умови та сплачував кредитні кошти, тобто визнав умови договору.

Наявний в матеріалах справи висновок експертизи №14949/19-71/31425/19-71 від 28.11.2019 року не спростовує доводи АТ «Райффайзен Банк Аваль» за первісним позовом та не надає суду змоги дійти до висновку про наявність в кредитному договорі ознак недійсності.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а позовні вимоги ОСОБА_3 за його зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Також в зв`язку з тим, що позовні вимоги банку задоволено повністю, наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача ОСОБА_3 понесених позивачем судових витрат у розмірі 4660,35 грн. Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити повністю.

В задоволені позовних вимоги ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору недійсним- відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого с. Калинівка, Новоград-Волинського району Житомирської області, проживаючого АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (, 01011, вул. Лєскова, 9 м. Київ) заборгованість за кредитним договором №010/0031/82/0079746 від 01.12.2011 р. у сумі 227 305 (двісті двадцять сім тисяч триста п`ять) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» документально підтверджені судові витрати у розмірі 4660,35 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Вступна та резолютивна частини оголошено 10 лютого 2020 року.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2020 року.

Головуючий