Справа № 635/2723/20
Провадження № 2/635/1853/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Літінської Г.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування заборгованості по виплаті аліментів та зменшення відрахування коштів на утримання сина,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати заборгованості по виплаті аліментів та зменшити відрахування коштів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на розгляд суду.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він був одружений із ОСОБА_2 , шлюб зареєстровано 18 грудня 1999 року. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прізвище сина змінено на ОСОБА_4 . Шлюб було розірвано 19 травня 2004 року. За рішенням Харківського районного суду Харківської області він виплачував аліменти на утримання сина до 20 вересня 2018 року у розмірі ј частини від заробітної плати. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2019 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 листопада 2018 року на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Зазначає, що він працює в управлінні поліції охорони на посаді поліцейського. Внаслідок незрозумілих обставин виникла заборгованість по сплаті аліментів за певний час з 12 грудня 2018 року. Вказує, що після ухвалення рішення він сплатив аліменти на суму 24000 грн. У зв`язку із прогресуванням тяжкої хвороби нирок (моче-кам`яна хвороба), він потребує оперативного втручання, постійного санаторно-курортного лікування. Оскільки таке лікування потребує значних матеріальних витрат, він не в змозі виплачувати заборгованість по аліментам. Тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 травня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано йому строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування заборгованості по виплаті аліментів та зменшення відрахування коштів на утримання сина прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17 вересня 2020 року надійшов відзив ОСОБА_2 на позов, відповідно до якого вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. Зазначає, що

перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 . Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_3 (ім`я ОСОБА_4 змінено на ОСОБА_3 у зв`язку зі зміною імені), ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого фактично і записаний в свідоцтві про народження є відповідач, ОСОБА_1 . Шлюб було розірвано 19 травня 2004 року. За рішенням Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 виплачував аліменти на утримання сина до 20 вересня 2018 року. Після того, як сину виповнилося 18 років, відповідач допомоги на утримання сина не надавав. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2019 року задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 06 листопада 2018 року на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, а також судовий збір у дохід держави в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок. 18 лютого 2019 року Харківський районний суд Харківської області видав виконавчий лист №635/8150/18, який вона надала до Міськрайоного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) для примусового виконання. 18.04.2019 року державним виконавцем Шершень К.В було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №635/8150/18 виданого Харківським районним судом Харківської області. 02.08.2019 року державним виконавцем було направлено постанову до підприємства, де працює боржник, а саме: Центр надання послуг державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, за адресою Харківська область, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 20. Однак жодних утримань із заробітної плати не було. Заборгованість станом на 23.01.2020 року становила 39.41.26 грн. Відповідач зазначає, що неодноразово в усній формі або за допомогою листування в месенджерах повідомляла ОСОБА_1 про невиплату з його боку аліментів та зростання боргу по аліментів. Тож ОСОБА_1 були відомі причини виникнення заборгованості, але за період з 06.11.2018 по 04.03.2020, він жодного разу матеріальну допомогу сину не надавав, аліменти не сплачував і не вживав ніяких дій для зменшення заборгованості. Стосовно твердження позивача, що за певний час з 12 грудня 2018 року (початок виплати аліментів) їм виплачено аліменти на суму 24000грн. зазначила, що фактично виплати аліментів почалися з 05 березня 2020 року. Тому не зрозуміло, що має на увазі позивач, коли вказує про початок виплат аліментів з 12 грудня 2018 року. Також зазначає, що станом 31.08.2020 від позивача ОСОБА_1 вона отримала на утримання спільного сина, ОСОБА_3 , 33477,08 грн., з яких Ѕ частина, тобто 16738,54 грн. це кошти на погашення заборгованості за виплатами аліментів, яка на момент початку фактичних виплат становила 39141,26 грн. згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів на мій запит до Міськрайоного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Стосовно вимоги позивача про скасування заборгованості та зменшення розміру аліментів також вказує, що ОСОБА_3 був визнаним таким, що непридатний до військової служби в мирний час, обмежено здатний у воєнний час, шо свідчить про стан його здоров`я. Також раніше він знаходився на диспансерному обліку з діагнозом «кардіопатія» та інші. У листопаді 2018 року його самопочуття погіршилося. Також він знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом «Міопія середньої степені, складний міопічний астигматизм обох очей, Периферична хориоретинальна дистрофія лівого ока», була проведена операція ОЛК. Рекомендовано також спостерігати розвиток захворювання в динаміці, спостерігатися у рефракційного хірурга. У зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції вжитими державою карантинними обмеженнями не було можливості пройти планове обстеження в цьому році. Для мониторингу стану його здоров`я йому потрібно періодично проходити планові обстеження та лабораторні дослідження, які також потребують коштів. За таких умов поєднувати навчання на денній формі здобуття освіти та роботу для отримання коштів на існування, навчання та лікування він не може. Повністю покинути навчання також не вважає доцільним, так як ОСОБА_3 навчається за кошти державного бюджету, і держава витратила кошти на його навчання. Захворювання позивача ОСОБА_1 , на яке він спирається у своїй позовній заяві, не призвело до інвалідності, він офіційно працевлаштований, та має постійний, регулярний дохід, не одружений, на його утриманні немає неповнолітніх дітей та батьків. За вказаних підстав просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення, аналогічні вищенаведеним.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, з підстав, зазначених у відзиві.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволення з наступних підстав.

17 вересня 2020 року на підставі ч. 1 ст. 268 ЦПК України судом проголошена тільки вступна та резолютивна частини рішення.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Так, судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 19 травня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківського району, актовий запис №240, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області 19 травня 2004 року). Під час державної реєстрації розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 11 жовтня 2000 року Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області).

ОСОБА_4 16 грудня 2016 року змінив прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серія НОМЕР_3 , виданим 16 грудня 2016 року Харківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 листопада 2018 року на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, а також стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у дохід держави в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

У відповідності до ч. 4 ст. 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З листа старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) К.Шершень від 15.09.2020 вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 635/8150/18 від 18.02.2019 року, що видав Харківський районний суд Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 06.11.2018 року на період його навчання. 18 квітня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття вищевказаного виконавчого провадження, копії якої направлені стягувану та боржнику. 02 серпня 2019 року державним виконавцем було направлено постанову до підприємства, де працює боржник, а саме Центр надання послуг державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області за адресою м. Харків, вул. Полтавський шлях, 20. Заборгованість станом на 01.08.2019 рік становить 15197,60 грн. Однак жодних утримань із заробітної плати не було. За весь період боржник жодного разу аліменти не сплачував. Державним виконавцем були винесені постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у праві користування зброєю, у праві полювання, у праві виїзду за межі України. Боржника було внесено до єдиного реєстру боржників. До відділу надійшла заява стягувача про повернення вищевказаного виконавчого документа для подальшої передачі до бухгалтерії підприємства, де працює боржник. Заборгованість станом на 23.01.2020 рік становить 39141,26 грн.

Частиною 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № № 592/2683/17.

В обґрунтування своїх позовних вимог про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам позивач зазначив, що заборгованість виникла внаслідок незрозумілих обставин, у зв`язку із прогресуванням тяжкої хвороби нирок (моче-кам`яна хвороба), він потребує оперативного втручання, постійного санаторно-курортного лікування. Оскільки таке лікування потребує значних матеріальних витрат, він не в змозі виплачувати заборгованість по аліментам.

На підтвердження зазначеного надав суду довідку №286 від 31.03.2020 за висновком ЛКК, із якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуває знаходиться на диспансерному обліку у уролога в поліклініці ГУМВС України в Харківській області з приводу - діагноз:камні обох нирок; висновок УЗД від 27.03.2020 Харківського обласного клінічного центру урології та нефрології ім. В.І.Шаповала, діагноз камні нирок, кіста лівої нирки; компьютерну томограму ТОВ «Медичний центр «Полімед».

Проте вищевказана хвороба ОСОБА_1 на думку суду, не є поважною підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, оскільки позивач є працездатною особою та зобов`язаний був утримувати свою дитину від шлюбу.

Позивачем в ході судового розгляду не доведено наявності у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, шо має істотне значення, які б надавали суду підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. З наданих позивачем суду доказів також не встановлено, що вищевказана заборгованість виникла у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 є працездатною людиною, офіційно працевлаштований в Управління поліції охорони в Харківській області, отримує постійний дохід, що підтверджується наданою ним довідкою про доходи.

Отже обставини, зазначені позивачем як підставу для звільнення від сплати заборгованості по аліментам не є обставинами, що мають істотне значення та не можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам в порядку ч. 2 ст. 197 СК України. З вимогами щодо відстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами позивачу в порядку ч.1 ст. 197 СК України до суду не звертався.

Що стосується вимоги позивача про зменшення розміру аліментів, які стягнуюттся з нього на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 січян 2019 року сауд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

На думку суду, обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та правової позиції Верховного Суду від 09 серпня 2018 року у справі №640/10064/16-ц, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факти, про які зазначає позивач як на підставу своїх вимог, не можуть слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру.

Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було та враховуючи те, що позивач працездатний, будь-яких інших належних та допустимих доказів, про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наведені обставини суд не вбачає підстав для звільнення позивача від заборгованості по аліментах, що встановлені законом, а тому відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 01 жовтня 2020 року.

Суддя О.В.Назаренко