Справа № 450/3517/18 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/4067/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м.Львів

Справа № 450/3517/18

Провадження № 22-ц/811/4067/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області

на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Пустомити 8 серпня 2019 у складі судді Даниліва О.Є.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, з участю третьої особи: Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області,

про визнання недійсними та скасування наказів, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності,-

встановив:

29 жовтня 2018 року позивач звернулася з цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/:04:000/00000506 від 22 листопада 2013 року «Про надання ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населених пунктів Пустомитівського району» передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку частиною якої є земельна ділянка, що перебуває у її (позивача) користуванні. Стверджує, що вона неодноразово зверталася у встановленому законом порядку до компетентних органів про передачу їй у власність земельної ділянки, проте їй безпідставно відмовлено. Зазначає, що спірна земельна ділянка на час виникнення спірних правовідносин перебувала під арештом. Вказує, що постановою Президії Української академії аграрних наук від 22 червня 2006 року (протокол № 10) надано згоду на вилучення із землекористування Державного підприємства дослідного господарства «Оброшино» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону УААН земельної ділянки площею 35 га і передачу її Годовицько-Басівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області для надання мешканцямпід ведення особистих селянських господарств. Також постановою від 28 грудня 2006 року (протокол №19) надано згоду на вилучення земельної ділянки площею 130 га і передачу її Годовицько- Басівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області. Вказує, що вона (позивач) 8 серпня 2013 рокузвернулася до Головного Управління Держземагенства у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (рілля), що розташована за межами населеного пункту, яку вона більше п`ятнадцяти років використовує для сільськогосподарських потреб. 30 серпня 2013 року Головним управлінням Держземагенства у Львівській області їй надано відповідь за №01-16/4-5194 згідно якої їй (позивачу) відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою про надання у власність земельної ділянки на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту у зв`язку з тим, що розпорядженням Пустомитівської районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» надано дозвіл іншим громадянам на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистих селянських господарств на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту. Цю відмову вона оскаржила. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року визнано протиправними дії Головного управління Держземагенства України у Львівській області щодо відмови їй ( ОСОБА_2 ) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держземагенства України у Львівській області щодо такої відмови. Вказує, що 24 лютого 2014 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 та зареєстрував право власності на земельну ділянку, складовою частиною якої є земельна ділянка, що перебуває у її користуванні. Просить позов задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 серпня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/:04:000/00000506 від 22 листопада 2013 року «Про надання ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населених пунктів Пустомитівського району».

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Львівській області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_5 , для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів) Пустомитівського району, кадастровий номер :04:000:0238».

Визнано недійсним свідоцтво про право власності серії № 18187003 від 24 лютого 2014 року, видане Реєстраційною службою Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0238 площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько-Басівська сільська рада; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0238 площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Годовицько- Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області.

Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_5 та Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, вважає, що таким порушуються його законні права та інтереси. Вказує, що рішення винесено з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.Зазначає, що 18 листопада 2013 року він звернувся із клопотанням до Головного управління Держземагенства у Львівській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту, у власність. Зазначає, що наказом Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/:04:000/00000506 від 22 листопада 2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. 25 грудня 2013 року він звернувся в ГУ Держкомзему у Львівській області із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо зазначеної ділянки. Наказом Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/:04:000/00001282 від 31 грудня 2013 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачу у власність земельної ділянки» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населених пунктів Пустомитівського району. Йому видано свідоцтво про право власності від 24 лютого 2014 року. Стверджує, що спірна земельна ділянка надана йому у встановленому законом порядку. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що земельна ділянка площею 2 га була сформована як об`єкт цивільних прав лише після державної реєстрації у Державному земельному кадастрі та після присвоєння їй кадастрового номера. Вказує, що до моменту державної реєстрації такої ділянки як об`єкта цивільних прав не існувало. Даний факт спростовує твердження позивача про користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:0238. Вважає, що акт обстеження земельної ділянки в урочищі «Липа» від 9 липня 2018 року не свідчить про те, що саме спірною земельною ділянкою користувалася позивач.Суд першої інстанції безпідставно визнав позивача належним користувачем спірної земельної ділянки. Стверджує, що позивач могла бути належним землекористувачем спірної земельної ділянки в тому випадку, якщо б ця земельна ділянка перебувала у її власності чи на праві користування.

У відзиві на апеляційні скарги Годовицько-Басівська сільська рада посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить відхилити апеляційні скарги, а рішення суду залишити без змін.

Всудовому засіданні представник ОСОБА_5 - ОСОБА_1 підтримав апеляційні скарги, посилаючись на їх доводи; просить такі задовольнити.

Позивач, її представник та представник Годовицько-Басівської сільської ради, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просять таке залишити без змін, апеляційні скарги відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 82 цього Кодексу передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Конституційний Суд України у рішенні № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року визначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності. Цей принцип забезпечує пріоритетність прав і свобод людини та громадянина, справедливість і гуманність при постановленні судових рішень.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам регулюються статтями 116, 118, 121 ЗК України.

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України. До земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Визначення земель, придатних для потреб сільського господарства, провадиться на підставі даних державного земельного кадастру.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до статті 17 ЗК України до 1 січня 2013 року до повноважень місцевих державних адміністрацій в галузі земельних відносин належало розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

З 1 січня 2013 року відповідно до статті 122 ЗК України повноваження щодо надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області згідно із вимогами статті 122 ЗК України є органом виконавчої влади в галузі земельних відносин, що здійснює повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність чи користування для всіх потреб.

Відповідно до статті 116 цього Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із частинами 6 і 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність згідно з повноваженнями, визначеними статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 35 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцеві державні адміністрації на відповідній території взаємодіють з сільськими, селищними і міськими радами, їх виконавчими органами, сприяють у здійсненні ними власних повноважень місцевого самоврядування, зокрема у вирішенні питань економічного, соціального та культурного розвитку відповідних територій, зміцнення матеріальної та фінансової бази місцевого самоврядування, контролюють виконання наданих їм законом повноважень органів виконавчої влади, розглядають та враховують у своїй діяльності пропозиції депутатів, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб.

Згідно з частиною 2 цієї статті у разі розгляду місцевою державною адміністрацією питань, які зачіпають інтереси місцевого самоврядування, про це повідомляється заздалегідь відповідним органам місцевого самоврядування. Представники цих органів та посадові особи територіальних громад мають право брати участь у розгляді таких питань місцевою державною адміністрацією, висловлювати зауваження і пропозиції.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 186-1 ЗК України визначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Користуватися земельною ділянкою особа може, якщо вона отримала цю ділянку в один із встановлених законом способів.

Законодавець визначає, що самовільне зайняття земельної ділянки - це певні дії особи, спрямовані на користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. Дії особи, які кваліфікуються як самовільне зайняття земельної ділянки, та є протиправними, належить розмежовувати від схожих дій, які перебувають у межах правового поля та не тягнуть за собою жодного виду відповідальності. Це є користування земельною ділянкою до отримання документів, що підтверджують право такого користування.

Судом встановлено наступне.

З 1994 року мешканці сіл Годовицько-Басівської сільської ради зверталися до сільської ради із заявами про надання їм земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств.

У зв`язку з нестачею земель для надання мешканцям сіл Басівка і Годовиця для ведення особистих селянських господарств в межах населених пунктів, Пустомитівська районна державна адміністрація і Годовицько-Басівська сільська рада звернулися до Академії аграрних наук України про передачу частини земель, які нею не використовуються, для потреб територіальної громади.

Встановлено, що ОСОБА_2 проживає у с. Басівка Пустомитівського району Львівської області. З 1996 року вона використовує для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,15 га, що є складовою частиною земельної ділянки площею 2 га на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населених пунктів Пустомитівського району з кадастровим номером :04:000:0238.

З акту обстеження земельної ділянки в урочищі «Липа» від 9 липня 2018 року вбачається, що до складу земельної ділянки площею 2 га на території Годовицько-Басівської сільської ради з кадастровим номером :04:000:0238, наданої ОСОБА_5 , входить земельна ділянка площею 0,15 га, якою з 1996 року безперервно користується позивач.

Зазначена земельна ділянка перебувала у користуванні колишнього Державного підприємства дослідного господарства «Оброшино» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону УААН.

Протоколом №10 засідання Президії Української академії аграрних наук від 22 червня 2006 року стверджується, що цим органом прийнято рішення «Про вилучення землі із землекористування Державного підприємства дослідного господарства «Оброшино» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону УААН», яким надано згоду на вилучення із землекористування вказаного дослідного господарства земельної ділянки площею 35 га і передачу її Годовицько-Басівській сільській раді Пустомитівського району для надання мешканцями сіл під ведення особистих селянських господарств.

Постановою Президії Української академії аграрних наук (протокол №19) від 28 грудня 2006 року надано згоду на вилучення із землекористування Державного підприємства дослідного господарства «Оброшино» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону УААН земельної ділянки загальною площею 130 га (рілля) і передачу її Годовицько-Басівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області для ведення особистих селянських господарств.

Рішенням сесії Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 920 від 19 червня 2009 року погоджено місце розташування земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств згідно додатку (списку) загальною площею 35 га на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту за рахунок земель запасу. Вирішено звернутися до райдержадміністрації з клопотанням про погодження місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на розробку проекту відведення земель для ведення особистих селянських господарств згідно додатку (списку).

Розпорядженням голови Пустомитівської райдержадміністрації від 11 лютого 2010 року № 74 припинено право постійного користування переданих земельних ділянок та включено їх до земель запасу Годовицько- Басівської сільської ради за межами населеного пункту.

2 березня 2010 року Пустомитівською райдержадміністрацією прийнято розпорядження №124 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистих селянських господарств на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» згідно якого в список громадян, що претендували на надання земельних ділянок (в тому числі спірних), були включені особи, які не є і не були мешканцями сіл Басівка і Годовиця.

Встановлено, що цим розпорядженням надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок по 2 га невідомим 53 особам при тому, що територіальна громада, у власність якої передані ці землі, просила сільську раду сприяти своїм мешканцям у виділенні земельних ділянок по 0,10 - 0,15 га кожному.

Територіальна громада у березні 2010 року зверталася до органів влади для реагування щодо розпорядження №124 від 2 березня 2010 року в частині надання дозволу невідомим 53 особам, які не були включені в список, наданий Годовицько-Басівською сільською радою №20 від 22 лютого 2010 року, і не є мешканцями сіл Годовиця та Басівка.

Прокурором Пустомитівського району внесено протест на розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації № 124 від 2 березня 2010 року.

16 березня 2010 року Пустомитівською райдержадміністрацією скасовано зазначене розпорядження та прийнято нове розпорядження №172 від 16 березня 2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16 березня 2010 року №627.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 5 травня 2010 року задоволено позов ОСОБА_6 до Пустомитівської райдержадміністрації, скасовано розпорядження голови РДА №172 від 16 березня 2010 року та відновлено дію розпорядження №124. Зазначене судове рішення скасовано Апеляційним судом Львівської області 21 жовтня 2010 року, провадження по справі закрито.

У 2010 році Годовицько-Басівська сільська рада та схід мешканців сіл Годовиця і Басівка зверталися з клопотаннями до Пустомитівської райдержадміністрації щодо виділення земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств на території сільської ради (згідно додатку №1 - мешканцям сіл, згідно додатку №2 - вчителям, згідно додатку №3 - працівникам та пенсіонерам ДПДГ «Оброшино»), якими вони фактично користувалися. Необхідні документи та додатки направлені Пустомитівській райдержадміністрації 22 лютого 2010 року. На це звернення надана відмова з посиланнямна відсутність затвердженого генерального плану населених пунктів, схем планування та використання територій на місцевому рівні, іншої містобудівної документації, а також на те, що існують невирішені судом спори стосовно використання землі.

Сесія Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 10 грудня 2010 року прийняла рішення №7 про звернення до депутата Пустомитівської районної ради ОСОБА_7 для реагування наданими йому правами, зокрема, через депутатський запит до голови Пустомитівської районної ради, голови Пустомитівської районної державної адміністрації, стосовно заяв жителів сіл Басівка та Годовиця щодо виділення земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств за межами населеного пункту, оскільки сільські мешканці не забезпечені земельними ділянками в межах села у зв`язку з відсутністю земель.

З рішення Пустомитівського районного суду від 8 грудня 2010 року вбачається, що за результатами розгляду справи в порядку адміністративного судочинства задоволено позов ОСОБА_6 та скасовано розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації №172 від 16 березня 2010 року. Судом встановлено, що така адміністративна справа Пустомитівським районним судом не розглядалася і 8 грудня 2010 року рішення не ухвалювалося.

На підставі неіснуючого рішення від 8 грудня 2010 року у справі, яка не розглядалася судом, винесено розпорядження голови райдержадміністрації від 6 травня 2011 року №455 «Про внесення змін у додаток до розпорядження голови РДА від 2 березня 2010 року №124». Цим розпорядженням до списку громадян, яким надавалися ділянки, в тому числі і в межах спірної ділянки, були включені нові особи.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2011 року у справі №2а-7817/11/1370, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2013 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Пустомитівської РДА № 455 від 6 травня 2011 року «Про внесення змін у додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 2 березня 2010 року № 124».

Рішення судів мотивовані тим, що відповідно до статті 7 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються землі запасу, які ранішебули передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України.

Згідно з пунктом «а» статті 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 35 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації на відповідній території взаємодіють з сільськими, селищними і міськими радами, їх виконавчими органами та сільськими, селищними і міськими головами, сприяють у здійсненні ними власних повноважень місцевого самоврядування, зокрема у вирішенні питань економічного, соціального та культурного розвитку відповідних територій, зміцнення матеріальної та фінансової бази місцевого самоврядування, контролюють виконання наданих їм законом повноважень органів виконавчої влади, розглядають та враховують у своїй діяльності пропозиції депутатів, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб. У разі розгляду місцевою державною адміністрацією питань, які зачіпають інтереси місцевого самоврядування, про це повідомляється заздалегідь відповідним органам місцевого самоврядування. Представники цих органів та посадові особи територіальних громад мають право брати участь у розгляді таких питань місцевою державною адміністрацією, висловлювати зауваження і пропозиції.

Суди прийшли до висновків, що Пустомитівська райдержадміністрація, розпоряджаючись земельними ділянками, які межують з населеним пунктом, повинна була враховувати інтереси мешканців цього населеного пункту.

З 1 січня 2013 року вступив в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким внесено зміни до Земельного кодексу України, зокрема до статті 122. Правом передавати у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності наділено органи Держземагенства (з 2016 року - Держгеокадастру).

Усерпні 2013 року Годовицько - Басівська сільська рада зверталася із клопотаннями до Головного управління Держземагенства у Львівській області про надання земельних ділянок мешканцям сіл Басівка та Годовиця, що не було вирішено Пустомитівською райдержадміністрацією.

4 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернулася із заявою-клопотанням до Головного управління Держземагенства у Львівській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства за межами населеного пункту Годовицько-Басівської сільської ради, якою вона користується.

Листом від 6 вересня 2013 року позивачу відмовлено у наданні такого дозволу з тих підстав, що є чинним розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації №124 від 2 березня 2010 року відносно вказаної земельної ділянки, хоч це не відповідало дійсності.

Євстановленим, що станом на 4 серпня 2013 року розпорядження Пустомитівської райдержадміністрації від 2 березня 2010 року №124 скасовано за результатами розгляду протесту прокурора.

Зазначену відмову позивач оскаржила до суду. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року визнано протиправними дії Головного управління Держземагенства України у Львівській області про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держземагенства України у Львівській області про відмову ОСОБА_2 у наданні такого дозволу.

Встановлено, що 18 листопада 2013 року ОСОБА_5 звернувся з клопотанням до Головного управління Держземагенства у Львівській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Годовицько-Басівської сільської ради.

Наказом Головного управління Держземагенства у Львівській області №ЛВ/:04:000/00000506 від 22 листопада 2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населених пунктів орієнтовним розміром 2 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.

25 грудня 2013 року ОСОБА_5 звернувся в ГУ Держкомзему у Львівській області із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо зазначеної ділянки. Наказом Головного управління Держземагенства у Львівській області від 31 грудня 2013 року №ЛВ/:04:000/00001282 «Про затвердження документації із землеустрою та передачу у власність земельної ділянки» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради (за межами населених пунктів Пустомитівського району).

24 лютого 2014 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку. Підставою виникнення цього права власності зазначено свідоцтво про право власності №18187003, видане 24 лютого 2014 року, що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 1 червня 2018 року. З цієї Інформації вбачається, що на підставі ухвали суду 18 лютого 2014 року спірна земельна ділянка перебувала під обтяженням у виді арешту (номер запису про обтяження 4713440).

Відповідно до пп.2.2.1 п.2 Методичних рекомендацій щодо порядку реалізації головними управліннями Держземагенства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, затверджених наказом Держземагенства України № 142 від 9 квітня 2013 року, при надходженні до територіального органу клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у межах норм безплатної приватизації, або клопотання особи, зацікавленої в одержанні у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності відповідному територіальному органу безпосередньо в момент звернення рекомендується здійснити реєстрацію такого клопотання у відповідності до вимог Типової інструкції з діловодства, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1242 від 30 листопада 2011 року. Після реєстрації клопотання відповідний територіальний орган зобов`язаний у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити: у разі якщо земельна ділянка передається у власність у межах норм безоплатної приватизації: наявність викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для фермерського господарства) (частина 6 статті 118 ЗК України); відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частини 4 і 5 статті 116 ЗК України); чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення (частина 4 статті 122 ЗК України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118 ЗК України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (частина 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»); чи не порушуватиме бажане місце розташування земельної ділянки вимог раціональної організації території (частина 2 статті 29 ЗК України).

Є встановленим, що позивач приступила до використання спірної земельної ділянки у 1996 році зі згоди її законного на той час землекористувача - УААН і порушила питання перед відповідними компетентними органами про оформлення її землекористування у передбаченому законом порядку.

Хоч Президією УААН надано згоду на вилучення земельної ділянки у 2006 році, право постійного користування Державного підприємства Дослідне господарство «Оброшино» Інституту землеробства і тваринництва Західного регіону припинено розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації № 74 лише 11 лютого 2010 року.

Спірна земельна ділянка передана до земель запасу Годовицько-Басівської сільської ради для надання її мешканцям сіл цієї сільської ради для ведення селянських господарств. Позивач проживає на території вказаної сільської ради і з 1996 року використовує земельну ділянку за цільовим призначенням; вона звернулася до уповноважених в різний час органів для передачі їй земельної ділянки та небезпідставно сподівалася і очікувала на передачу їй земельної ділянки, оскільки для цього не існувало перешкод, передбачених законом.

Органи, наділені повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, у визначений законом строк рішень щодо оформлення за позивачем прав на земельну ділянку не прийняли та надали формальні відмови, які не узгоджуються з вимогами земельного законодавства.

Станом на 22 листопада і 31 грудня 2013 року не були вирішені клопотання сільської ради і позивача про передачу їй земельної ділянки. Це клопотання до 1 січня 2013 року не вирішила і Пустомитівська районна державна адміністрація. На вказаний час існували спори щодо цієї земельної ділянки, яка окрім того ще й перебувала під обтяженням. Однак, Головним управлінням Держземагенства у скорочені терміни прийнято оспорювані накази, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності і видано свідоцтво про право власності, що не відповідає вимогам закону та принципам верховенства права і справедливості.

На час видання оспорюваних наказів були чинними: рішенням сесії Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №920 від 19 червня 2009 року, яким погоджено місце розташування земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств згідно додатку (списку) загальною площею 35 га на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту за рахунок земель запасу; розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації від 11 лютого 2010 року №74 про припинення права постійного користування переданих земельних ділянок ДПДГ «Оброшино» та про передачу їх до земель запасу Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту; розпорядження №172 від 16 березня 2010 року «Про розгляд протесту прокурора Пустомитівського району від 16 березня 2010 року №627.

З матеріалів справи вбачається, що земельні ділянки в урочищі «Липа» передані в запас Годовицько-Басівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області у 2008 році для забезпечення мешканців сіл Годовиця та Басівка земельними ділянками для ведення особистих селянських господарств, які користувалися ними з 90 років ХХ століття, а тому Головне управління Держкомзему у Львівській області не мало законних підстав без повідомлення органу місцевого самоврядування - Годовицько-Басівської сільської ради розпоряджатися ними.

Судом встановлено, що розпоряджаючись спірною земельною ділянкою площею 2 га на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту шляхом передачі її у власність ОСОБА_5 , Головне управління Держкомзему у Львівській області не врахувало інтереси органу місцевого самоврядування і позивача у справі, яка користується частиною цієї ділянки більше двадцяти років, обробляючи город; використовувала земельну ділянку за цільовим призначенням, ставила питання про оформлення своїх прав на неї, у чому позивачеві безпідставно відмовлено. Уповноважений орган протягом тривалого часу (2010-2013 років) не приймав рішення про оформлення земельної ділянки площею 0,15 га позивачу за її заявою. Разом з тим одній особі надано земельну ділянку у максимальному визначеному законом розмірі (2 га), надано перевагу ОСОБА_5 , який є мешканцем с.Чечельня Вінницької області. Зазначений орган не перевірив чи не використав раніше відповідач ОСОБА_5 право на безоплатну приватизацію землі цього виду використання (ведення особистого селянського господарства), зокрема, у Вінницькій області, де він проживає, та у інших регіонах країни.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14 лютого 2014 року накладено арешт на спірну земельну ділянку (кадастровий номер :04:000:0238).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 126035357 від 1 червня 2018 року) на час проведення реєстрації права власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку був наявний запис про її обтяження у виді арешту № 4772378, внесений 18 лютого 2014 року. Обтяження припинено 10 вересня 2014 року.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Стаття 1 цього Закону регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені пунктами 7 і 10 Порядку.

Під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями та приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 5 статті 24 вказаного Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону.

Наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Така позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді конкретних справ.

На підставі встановленого суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність позову, оскільки передача спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_5 не базується на вимогах закону та принципах верховенства права і справедливості.

Позивач вжила необхідних заходів для оформлення свого права землекористування в законному порядку, оскільки зверталася до уповноважених державою органів про оформлення передачі земельної ділянки для її використання за цільовим призначенням. Праву фактичного землекористувача кореспондує обов`язок компетентного органу щодо надання можливості оформлення такого права в законному порядку. Разом з тим протягом тривалого часу компетентні органи (у відповідні періоди) не розглянули у встановленому порядку звернення позивача, яка мала правомірні очікування, та надали формальні відмови.

Положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоча і не є власником, але володіє майном на підставі, передбаченій законом або договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом. На ці обставини вказав Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04). У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Колегія суддів прийшла до висновку, що права позивача є порушеними і підлягають захисту.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував встановлені обставини та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 серпня 2019 року залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_5 та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2020 року.

Головуючий

Судді