Справа №442/8469/19
Провадження №2/442/277/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації.

На підтвердження позовних вимог посилається на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1 . В даному будинку, окрім нього, зареєстрований відповідач, ОСОБА_2 . Проте, у вищевказаному будинку з листопада 2018 року відповідач фактично не проживає та відповідно не бере ніякої участі в його утриманні. Відтак, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи шляхом оголошення на сайті Судової влади, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у його відсутність не надав. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження..

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що позивачу, згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 /10.01.2005 року, належить будинок по АДРЕСА_1 .

З записів будинкової книги на даний будинок вбачається, що окрім позивача в будинку зареєстрований також відповідач ОСОБА_2 .

З оглянутого акту за №958 від 05.11.2019 року, виданого комісією Дережицької сільської ради вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , однак не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, цими доказами установлено, що відповідач не проживає в будинку АДРЕСА_1 тривалий час без поважних причин.

Ст.ст. 71, 72 ЖК України передбачають підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності без поважних причин шість місяців. Разом з тим згідно ст.405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, оскільки відповідач відсутній більш тривалий строк без поважних причин, то його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Так як, відповідача слід визнати втратившими право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 , то зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 102, 113, 43, 81, 264, 265 ЦПК України , суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.