Справа № 442/7232/18 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/2863/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно,-

ВСТАНОВИЛА:

25 жовтня 2018 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно.

Позовні вимоги мотивував тим, що згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на його користь гроші в сумі 270 301,81 гривень.

Заява про виконання зазначеного рішення суду подана 16 серпня 2016 року.

17 серпня 2016 року за даною заявою державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження ВП №5195.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що складено актовий запис про смерть №411 від 27 червня 2017 року.

29 червня 2017 року державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №51957806 у зв`язку із смертю боржника.

Після смерті ОСОБА_4 відповідачка ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги звернулася до суду з позовом до Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області з позовом про визнання спадкового майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки у спільному майні подружжя, визнання в порядку спадкування права власності, зняття арешту з майна, так як вважала, що вона прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, щоб зменшити об`єм спадкового майна та свою частку перед кредитором ОСОБА_2 .

З урахуванням зазначених обставин ОСОБА_2 просив:

Звернути стягнення на майно ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 на суму 270301,81 гривень в рахунок виконання рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2016 року (а.с.1-3).

07 червня 2019 року позивач ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги і на підставі ст.ст.1281,1282 ЦК України просив:

звернути стягнення на майно ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 на його користь, на суму 270301,81 гривень в рахунок виконання рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеялційного суду Львівської області від 21 березня 2016 року, шляхом визнання за ним ОСОБА_2 права власності на Ѕ ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.1-3;90-92).

В судовому засіданні 24 липня 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив уточнену позовну заяву від 07 червня 2019 року залишити без розгляду і задовольнити його первісну позовну заяву (а.с.97).

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції взяв до уваги, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада .2018 року ( справа № 442/4854/18 ), згідно якого позов ОСОБА_1 задоволено і визнано житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , який складається з трьох житлових кімнат,житловою площею 39.6 кв.м., загальною площею 87,3 кв. м. який був зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі Договору міни від 26 жовтня 2001 року спільною сумісною власністю подружжя, який не змінює правовідносин так як спільна сумісна власність не замінює факту набуття спадкового майна після смерті спадкодавця. Тому висновок суду про те, що позивачем не обрано спосіб захисту встановленого законом є помилковим, адже стаття 1282 ЦК України прямо вказує на такий спосіб захисту.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 щодо заперечення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 10 000 доларів США, що еквівалентно 262 429 гривень боргу, 7872,81 грн.- 3% річних, а всього 270301,81 гривень, а також 4588,96 гривень судового збору (а.с.10-12).

25 квітня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_4 зазначеної заборгованості (а.с.14).

Постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області від 17 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження №51957806 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 270301,81 грн. боргу та 4588,96 гривень судового збору (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що складено актовий запис про смерть №411 від 27 червня 2017 року (а.с.14).

На підставі постанови державного виконавця від 29 червня 2017 року, виконавче провадження №51957806 було закінчено з у зв`язку із смертю боржника (а.с.17).

Згідно ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01чернвя 2018 по цивільній справі № 442/704/18, провадження № 2/442/782/2018 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області про визнання спадкового майна спільною сумісною власністю подружжя, визначенні частки у спільному майні подружжя, визнання в порядку спадкування право власності, зняття арешту з майна - залишено без розгляду; зобов`язано Дрогобицьке управління Державної казначейської служби України Львівської області повернути ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 сплачений судовий збір у розмірі 8759,78 гривень на рахунок 0014 ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО отримувача 825014, ЄДРПОУ отримувача 38007496, згідно квитанції №0..1 від 05.02.2018 (а.с. 13).

Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2018 по цивільній справі № 442/4854/18, провадження № 2/442/1776/2018 (з урахуванням ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.12.2018) позов задоволено; визнано житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 39,6 кв.м, загальною площею 87,3 кв.м, який був зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі Договору міни від 26 жовтня 2001, спільною сумісною власністю подружжя (а.с. 57-59).

Ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Позивач в своїй позовній заяві як на підставу позову послався на ст.ст. 1268, 1281, 1282 ЦК України, які не визначають такого способу захисту як звернення стягнення на майно.

У той же час, відповідно до ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Враховуючи те, що позивачем не обрано спосіб захисту встановлений законом (ст.ст. 366, 371 ЦК України), то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 на суму 270 301 грн 81 к. в рахунок виконання рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 21березня 2016 р. не може бути задоволений.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.