Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5366/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 2 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/5366/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ майна в натурі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира, ухвалене 15 квітня 2019 року суддею Сингаївським О.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням заяви від 14.02.2019 (а.с. 209 т. 1), просила виділити їй в натурі 2/5 частин будинку АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що їй та відповідачу належить по 2/5 та 3/5 частини спірного будинку відповідно, проте вони не можуть дійти згоди щодо порядку користування ним.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2019 року виділено в натурі ОСОБА_3 належні їй 2/5 частини будинку АДРЕСА_2 , по першому варіанту висновку експерта ОСОБА_4 за № СЕ-4202-1-987.18 від 29.10.2018, а саме, співвласнику ОСОБА_5 з часткою 2/5 частини виділено: приміщення житлового будинку літ. "А" площею 21,20 м2 (фактичною площею 25,30 м2), вартістю 39 780 грн, а саме: 1-9 - житловою площею 8,30 м2 (фактичною площею 10,90 м2), вартістю 15574 грн; 1-10 - житловою площею 12,90 м2 (фактичною площею 14,40 м2), вартістю 24 206 грн; частина сараю літ. "Г" (приміщення №1) вартістю 8508 грн, що в цілому становить 8/25 частин будинку.

З метою створення ізольованої квартири та забезпечення можливості її використання для проживання після виділу, ОСОБА_3 вказано про необхідність виконати наступні роботи, пов`язані з переплануванням та переобладнанням приміщень житлового будинку: з метою організації ізольованої квартири з повним складом приміщень, передбачених чинними будівельними нормами, з окремим виходом на прибудинкову територію - кухню, санвузол та коридор (передпокій) організувати в існуючій прибудові літ. "А1". У зв`язку з цим: функціональне призначення приміщення №1-11 змінити на кухню, при цьому обладнати новоутворене приміщення кухні необхідним побутовим обладнанням (плитою, мийкою, витяжкою тощо); між приміщеннями №1-1 і №1-11 влаштувати дверний проріз; частину житлового будинку, запропоновану до виділу, необхідно забезпечити індивідуальними системами водопостачання, каналізації, газопостачання, опалення та електропостачання (в т.ч. окремими приладами обліку [лічильниками], опалювальними приладами тощо), з розробленням та узгодженням всіх проектів і отриманням необхідних дозволів у відповідних інстанціях; виділено співвласнику ОСОБА_5 відповідну частину горища (горищного приміщення), що знаходиться безпосередньо над запропонованими до виділу їй приміщеннями житлового будинку; для забезпечення ізоляції приміщень після виділу - замурувати існуючі дверні прорізи між приміщеннями №1-1 і №1-4, між приміщеннями №1-4 і №1-10 та між приміщеннями №1-8 і №1-10; виконання вищевказаних ремонтно-будівельних робіт з перепланування та переобладнання житлового будинку із виконанням нових прорізів у конструкціях тощо, необхідно проводити із дотриманням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, зокрема ДБН В.3.2-2-2009 "Реконструкція, ремонт, реставрація об`єктів будівництва. Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт".

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за недоотриману частину будинку в сумі 12017 грн. та 4345,38 грн судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 15 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 23 т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

В обґрунтування скарги вказав, що до складу нерухомого майна входять самовільно побудовані ним приміщення. З огляду на вимоги чинного законодавства та судової практики не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

У своїх доводах послався на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-130цс13 від 04.12.2013; Інструкцію «Про проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 № 774/14041, Порядок присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них» та ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначила, що до складу приміщень, які виділені їй судом не входять самовільно-побудовані приміщення, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними. Самовільні прибудови, які були здійснені ОСОБА_2 не були предметом спору та не впливають на судове рішення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнали, посилаючись на безпідставність її доводів.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.04.2015 є власником 2/5 частин будинку АДРЕСА_2 загальною площею 70,4 кв.м, у тому числі житловою - 58,1 кв.м, до якого належать: сарай літ. «Г», уборна літ. «У», огорожа №1-2. Власником 3/5 частин вказаного будинку є відповідач ОСОБА_2 .

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку володіння спільним майном, а тому виділив у натурі частку позивачки у праві спільної часткової власності цього домоволодіння відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29.10.2018 (а.с. 142-180 т.1).

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55.

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України).

Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15.

Зі змісту висновку експерта вбачається, що спірний будинок на час його обстеження має загальну площу 123,70 кв.м, житлову площу 86,30 кв.м та до його складу входять самовільно збудовані приміщення (їх частини) у кожній з частин спірного будинку, які знаходяться у користуванні співвласників, що зображені на рисунку 3 цього висновку.

Отже, наявні прибудови, право власності на які не оформлене, суттєво змінюють характеристики об`єкту нерухомого майна. За таких обставин, підстави для задоволення позову про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, були відсутні, оскільки об`єкт нерухомого майна, до складу якого входять самочинно збудовані приміщення, які є суміжними з існуючими, і не є об`єктами права власності, до узаконення самочинного будівництва не може бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами статей 364, 367 ЦК України.

Суд першої інстанції на вищезазначені положення законодавства уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про можливість виділення належної позивачу частки зі спільної часткової власності, не врахувавши, що до складу спірного житлового будинку та надвірних споруд входять самочинно побудовані споруди, право власності на які у визначеному законом порядку не оформлено.

Після узаконення самочинно збудованих об`єктів та визнання права власності на них позивач як співвласник житлового будинку зможе реалізувати своє право на виділ частки із цього майна, що є у спільній частковій власності.

Такі висновки узгоджуються із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду №127/26186/16-ц від 12.06.2019 та №487/6723/15-ц від 28.10.2019.

З огляду на вищенаведене, зазначені позивачкою у відзиві на апеляційну скаргу доводи, у тому числі про те, що нею не ставилось питання поділу майна, на яке відсутні правовстановлюючі документи, є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2019 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про залишення позову без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2304 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 17 лютого 2020 року.