Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, яка обґрунтована тим, що позивач з 11 жовтня 1997 року перебувала зареєстрованому шлюбі з відповідачем та 23 березня 2011 року вказаний шлюб було розірвано. Під час перебування у шлюб у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2011 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після досягнення нею останньою повноліття, розмір аліментів визначений у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач аліменти сплачував на підставі рішення суду до досягнення донькою повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 виповнилось 18 років, але вона навчається у Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця та закінчила 1 курс. На даний час дитина ОСОБА_4 є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Харківському національному економічному університеті. Донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток, а їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг харчування, підручники, тощо. Крім того, позивач щороку сплачує за навчання 15800 грн., згідно з договором про надання освітніх послуг.

Відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання доньки, оскільки має власний бізнес. Позивач вважає, що відповідач зможе щомісячно сплачувати аліменти на доньку у зв`язку з її навчання у вищому навчальному закладі, без погіршення його матеріального стану.

Тому, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , яка продовжує навчання у Харківському національному економічному університеті ім. Семена Кузнеця, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрирічного віку, зважаючи на те, яка з цих обставин настане першою.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючи на доводи викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Так, 26 серпня 2020 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволення позовних вимоги позивача, з наступних підстав.

Позивачем не зазначена та не надано відповідних доказів того, що донька ОСОБА_4 у теперішній час навчається у Харківському національному економічному університеті ім. Семена Кузнеця та ОСОБА_3 оплачує навчання дитини. У тексті позову зазначено, що позивач щороку сплачує за навчання 15800 грн., на підтвердження чого до позовної заяви долучено дублікати чеків про сплату: 100 грн. 10 червня 2020 року за навчання ОСОБА_4 1 курс 1 семестр; 7800 грн. 10 червня 2020 року за навчання ОСОБА_4 1 курс 1 семестр; 7900 грн. 10 червня 2020 року за навчання ОСОБА_4 1 курс 2 семестр. Договору про надання платних освітніх послуг, укладеного між ОСОБА_3 , донькою ОСОБА_4 та навчальним закладом, який є єдиною підставою стягнення аліментів на навчання, позивачем не надано. Також, позивачем не надано доказів, які б підтверджували сам факт навчання ОСОБА_4 у вказаному навчальному закладі, а надана копія студентського квитка не є доказом навчання, оскільки не є документом, обов`язковим для видачі студенту, у ньому не зазначаються реквізити наказу про зарахування на навчання, не зазначений вид та форма навчання.

У позовній заяві вказано, що ОСОБА_4 є студенткою денної форми навчання і саме у зв`язку із цим не має можливості працювати, проте діюче трудове законодавство не містить жодних положень, які б забороняли працю повнолітніх працездатних осіб, які навчаються за денною формою навчання. Сам по собі факт навчання ОСОБА_4 не є підставою для стягнення аліментів на користь позивача, а не на користь дитини.

Таким чином, обов`язковий факт навчання дитини та потреба у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням, наявність якого могла б бути підставою для стягнення аліментів, позивачем не доведено. Витрати на харчування, проживання, одяг, транспортні та інші витрати не є витратами, пов`язаними саме із навчанням. Фізична особа, яка не навчається, також несе витрати на харчування, проживання, одяг, транспортні витрати.

Відповідач не має можливості продовжувати утримувати повнолітню працездатну доньку, оскільки він дійсно є суб`єктом підприємницької діяльності, проте сума доходу за 2019 рік становила 70227,43 грн., що дорівнює 5852,28 грн. на місяць. Тобто, заробіток відповідача на місяць тільки трохи перевищує мінімальну заробітну плату, розмір якої встановлено у 2020 році. За вказані кошти він повинен утримувати не тільки себе, маючи загальні витрати на оплату комунальних послуг, харчування, одяг тощо, але і допомагати батькам похилого віку, які хоча і отримують пенсійні виплати, мають витрати на лікування. Позивач також страждає на різні захворювання та маю у зв`язку з цим додаткові витрати на лікування.

Отримана ним щомісячна сума доходів, з урахування необхідності утримувати неповнолітню дитину та суми прожиткового мінімуму, встановленого на 2020 рік не дає відповідачу можливість утримувати ще і працездатну повнолітню дитину. Відповідач не має можливості надавати повнолітній та працездатній ОСОБА_4 будь-яку суму матеріальної допомоги. За наявності в нього можливості, він добровільно буде надавати матеріальну допомогу повнолітній ОСОБА_4 , проте він заперечує проти задоволення позову та обов`язкового стягнення з нього аліментів на працездатну повнолітню дитину.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд доходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2011 року, шлюб зареєстрований 11 жовтня 1997 року відділом РАЦС м. Слов`янська Донецької області, актовий запис № 692, укладений між сторонами у даній справі, розірвано. Як вбачається з наведеного судового рішення, від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15 червня 2011 року у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до повноліття ОСОБА_4 , тобто до 02 червня 2020 року, після досягнення останньою свого повноліття, вирішено стягувати на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 у розмірі ј усіх видів його заробітку, до повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла свого повноліття та у зв`язку з чим стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її утримання припинено.

Згідно з Довідкою № 229/20, виданою 04 липня 2020 року Харківським Національним економічним університетом ім. С. Кузнеця, ОСОБА_4 є студентом 1 курсу першого рівня вищої освіти, 6.03.073.040.19.4 академічної групи денного відділення факультету менеджменту і маркетингу Харківського національного університету ім. С. Кузнеця. Навчається за рахунок коштів фізичної особи. Навчання закінчує 30 червня 2023 року. Зарахована до університету наказом № 897/20-с від 05 серпня 2019 року, з 01 вересня 2019 року.

Відповідно до дублікатів чеків, позивачем ОСОБА_3 здійснено оплату навчання доньки ОСОБА_4 , а саме:

- 30 серпня 2019 року на суму 7800 грн.;

- 19 вересня 2019 року на суму 100 грн.;

- 27 лютого 2020 року на суму 7900 грн.

З Довідки про доходи, наданої фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 вбачається, що позивач ОСОБА_3 працює у ФОП ОСОБА_8 , займає посаду продавець продовольчих товарів та за період з грудня 2019 року до травня 2020 року їй нарахована заробітна плата на загальну суму 16206,20 грн., з якої сплачено податок з доходів фізичних осіб у розмірі 2922,11 грн.

Згідно з Податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2019 року, відповідач ОСОБА_2 , від підприємницької діяльності, здійснюваної ним в 2019 році отримав сукупний дохід на суму 70227,43 грн.

Частиною першою статті 199 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Зважаючи на сукупність обставин встановлених у судовому засіданні, які підтверджуються наведеними вище письмовими доказами, суд приходить до висновку, що спільна донька сторін - ОСОБА_4 досягла повноліття та продовжила навчання у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим потребує у матеріальній допомозі, а позивач зважаючи на розмір її доходів не змозі повноцінно задовольнити потреби дитини, яка продовжує навчання.

Відповідач ОСОБА_2 має змогу надавати матеріальну допомогу доньці ОСОБА_4 , оскільки є працездатним, здійснює підприємницьку діяльність та отримує постійний дохід.

Посилання відповідача на те, що за своїм станом здоров`ям він несе додаткові витрати на лікування, судом до уваги не приймаються, оскільки ним вказані обставини у судовому засіданні не доведені, доказів на підтвердження заперечень в цій частині не надано. Як і не доведено факт перебування у відповідача на утриманні його батьків похилого віку, оскільки в судовому засіданні не доведено перебування вказаних осіб під опікою ОСОБА_2 , встановлення над ними піклування, або існування будь-яких інших правовідносин, оформлених у встановленому законом порядку, за яких відповідач зобов`язаний утримувати власних батьків.

Статтею 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вже зазначалось вище, відповідач ОСОБА_2 має змогу надавати матеріальну допомогу своїй доньці, у зв`язку з продовженням нею навчання, зважаючи на його стан здоров`я та матеріальне становище. Проте, розмір аліментів заявлений позивач у значній мірі перевищує фінансові можливості відповідача у наданні такої допомоги, а так само перевищує законодавчо встановлений максимальний рівень аліментних зобов`язань, у зв`язку з чим суд приходить до висновку щодо належності визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 у еквіваленті до матеріального стану останнього та його можливостей у наданні відповідної допомоги. Отже, суд вважає за належне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходу).

Слід зауважити, що визначення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись у частці від доходу батька з зазначенням відсотку від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, в даних правовідносинах є неможливим, оскільки Законом України про Державний бюджет на відповідний рік не передбачається окреме визначення прожиткового мінімуму для повнолітньої дитини, тим більш відсутні законодавчо встановлені вимоги щодо можливості визначення відсотків при стягненні аліментів на утримання дитини, яка досягла повноліття та продовжує навчатись.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в своїй сукупності є значними та переважають платіжні можливості відповідача, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на користь позивача у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), до припинення ОСОБА_4 навчання в учбовому закладі, тобто до 30 червня 2023 року, але не більш ніж до 23 років.

При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 180, 182, 183 СК України, 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на час навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 01 липня 2020 року і до припинення ОСОБА_4 навчання в учбовому закладі, тобто до 30 червня 2023 року, але не більш ніж до двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. на рахунок отримувача: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Повний текст рішення виготовлений 28 серпня 2020 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко