ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №592/2849/20

Номер провадження 22-ц/816/1959/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

представника заявника - адвоката Рижова Сергія Євгеновича,

представника ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області, Головного управління Національної поліції в Сумській області - Давиденко Ольги Володимирівни

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем,

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року, постановленої у складі судді Хитрова Б.В. у м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 24 липня 2020 року,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області, Головне управління Національної поліції в Сумській області,

про встановлення факту, що має юридичне значення - смерті службової особи органу внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Рижова С.Є., звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що мають юридичне значення - смерті службової особи органу внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків, заінтересовані особи: Ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області Головне управління Національної поліції в Сумській області.

Заяву мотивовано тим, що її чоловік ОСОБА_2 , у період з 17 лютого 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, був відряджений для участі в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та виконував обов`язки командира взводу №3 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Суми», підпорядкованої управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області.

Управлінням МВС було видано довідку №2/4-1028 від 19 березня 2015 року, згідно якої капітан ОСОБА_2 загинув «при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків». Такого висновку УМВС дійшло на підставі висновку (витяг) службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю окремих працівників РПСМОП «Суми», підпорядкованої УМВС, яка мала місце 28 лютого 2015 року в Донецькій області, від 13 березня 2015 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року вказаний висновок скасовано, а в зобов`язанні переглянути висновок відмовлено.

Зазначала, що родина загиблого ОСОБА_2 не має можливості скористатися пільгами передбаченими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Просила встановити факт, що має юридичне значення про те, що капітан міліції ОСОБА_2 , командир взводу №3 патрульної служби міліції особливого призначення «Суми», загинув внаслідок вогнепального поранення, отриманого у період проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Рижова С.Є., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, щоспір про право відсутній, тому судом помилково застосовано ч. 6 ст. 294 ЦПК України та залишено заяву без розгляду. Зазначає, що право звернення до державних органів для отримання соціальних виплат у заявника виникне лише після встановлення факту загибелі при виконанні службових обов`язків. Наразі, заявник не зверталася з відповідною заявою до державних органів. Також вказує, що ні ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області, ні Головне управління Національної поліції в Сумській області не здійснює нарахування та виплати соціальних виплат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта - адвоката Рижова С.Є., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника заінтересованих осіб - Давиденко О.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що існує спір про право та повинен вирішуватися у порядку відповідного судочинства, оскільки встановлення факту смерті ОСОБА_2 під час виконання службових обов`язків необхідно заявниці для виникнення права на соціальні виплати у зв`язку зі смертю чоловіка.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 під час виконання службових обов`язків.

З рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року вбачається, що капітан міліції ОСОБА_2 , командир взводу №3 патрульної служби міліції особливого призначення «Суми», підпорядкованої УМВС України у Сумській області, 1, згідно з наказом УМВС України в Сумській області, у період з 17 лютого 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 брав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей

28 лютого 2015 року ОСОБА_2 отримав вогнепальне поранення від командира взводу №2 цієї роти лейтенанта міліції ОСОБА_3 , внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в лікарні м. Слов`янськ (а.с. 8-11).

У зв`язку з цим, заявник бажає отримати пільги передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - як сім`я учасника бойових дій, який загинув під час виконання службових обов`язків у період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються зокрема і військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

За приписами п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Питання надання статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення регулюється Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

За змістом пункту 5 зазначеного Порядку, рішення про надання статусу учасника бойових дій ухвалюється: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС; міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання. У цьому ж пункті передбачено, що рішення комісії чи міжвідомчої комісії може бути оскаржене у судовому порядку.

Наведене свідчить про те, що встановлення факту, що ОСОБА_2 загинув унаслідок вогнепального поранення, отриманого у період проходження служби в органах внутрішніх справ при виконання службових обов`язків беручи участь в антитерористичній операції є складовою процесу надання особі статусу сім`ї учасника бойових дій, для проведення якого визначений спеціальний позасудовий порядок, який здійснюють уповноважені на це органи (комісії, міжвідомчі комісії).

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до суду із цією заявою чинне законодавство передбачало позасудову процедуру підтвердження статусу сім`ї учасника бойових дій. Визначено орган, який уповноважений приймати таке рішення. Перекладання на суд функцій такого органу суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури отримання статусу сім`ї учасника бойових дій. Проте, особа, якій рішенням уповноваженого органу (комісії) відмовлено не позбавлена права звернутися до суду з метою оскарження такого рішення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 233/2929/17 (провадження № 14-284 цс19).

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури, а тому судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником -адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем, задовольнити частково .

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області, Головне управління Національної поліції в Сумській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - смерті службової особи органу внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий - О.І.Собина

Судді : Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик