Справа № 712/5169/20
Провадження № 6/712/163/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі МОГИЛА І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ПЛЕСЮКА Олексія Степановича, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області звернувся до суду з поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. В обґрунтування подання приватний виконавець зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 59116187 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2019 року № 712/13046/13-к щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів на загальну суму 110239,78 грн.

В ході вчинення виконавчих дій встановлено, що за боржником (поряд із співвласником ОСОБА_6 ) на праві спільної сумісної власності обліковується нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 . В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація відсутня, оскільки правочини після 01.01.2013 не вчинялися. Право власності боржника на майно підтверджується довідкою КП «ЧООБТІ» № 6116 о від 16.10.2019.

Згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» для звернення стягнення на належне боржнику майно наявна необхідність у визначенні частки у праві спільної власності на вказану квартиру.

У зв`язку з цим просить визначити частку ОСОБА_4 в розмірі Ѕ у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець в судове засідання направив клопотання про розгляд подання за його відсутності, подання підтримує в повному обсязі.

Представник стягувача до судового засідання подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність стягувача, подання підтримав та просив його задовольнити.

Представник боржника до судового засідання подав клопотання про відкладення розгляду справи та зупинення провадження по справі до розгляду справи за його заявою про розстрочку виконання судового рішення.

Зацікавлена особа ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд вважає за можливе провести розгляд подання без участі сторін, оскільки дане подання повинно бути розглянуте у десятиденний строк, а неявка осіб, які належним чином повідомлені про розгляд справи не перешкоджає розгляду подання. Крім того, боржник не подав до суду заперечень чи своєї обґрунтованої позиції щодо даного подання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У зв`язку з чим, підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, прийшов до висновку, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Згідно з ч. 2 ст. 443 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Судом встановлено, що Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 26.12.2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 95 612 грн. 18 коп. та кошти за проведення судово-почеркознавчої експертизи в умі 1766 грн. 40 коп. та 9862,40 грн., за проведення судово-економічної експертизи в сумі 2998 грн. 80 коп., а всього 110 239 грн. 78 коп.

На підставі виконавчого листа по справі № 712/13046/13-к, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси від 14.05.2019 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів на загальну суму 110239,78 грн., приватним виконавцем Плесюком О.С. було відкрито виконавче провадження за № 59116187, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2019 року.

В ході вчинення виконавчих дій встановлено, що за боржником (поряд із співвласником ОСОБА_6 ) на праві спільної сумісної власності обліковується нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 .

З урахуванням того, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності боржнику та ОСОБА_6 (частка складає 1) приватний виконавець звернувся до суду про виділення частки у майні боржника ОСОБА_4 , яким він володіє разом з іншими особами.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст.371 ЦК, згідно з якою Кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно із статтею 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Доказів того, що між боржником та заінтересованою особою були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності, суду не надано.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17 зазначив, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності є необхідним для здійснення виконавчого провадження і визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання не є звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Боржник у добровільному порядку рішення суду не виконує, при примусовому виконанні судового рішення, грошових коштів які б були виявлені для погашення заборгованості та майна у нього не має. Отже, наявні в матеріалах подання докази свідчать про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на боржника.

Судом враховано, що згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231 /16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Враховуючи вказане вище, суд приходить до переконання, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло чи на інше майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Таким чином, суд вважає, що частка боржника ОСОБА_4 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , складає 1/2 частки.

Керуючись ст.ст.12, 13, 258-260, 268, 443 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ПЛЕСЮКА Олексія Степановича про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - задовольнити.

Визначити, що частка майна боржника ОСОБА_4 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , складає 1/2 частки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцятиднів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: