ЄУН №337/3490/20
Провадження №2-о/337/89/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Нетяги М.І.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Луньової Л.В.

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Луньова Людмила Василівна, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2020р. до суду надійшла зазначена заява, яку заявник мотивує тим, що з 06.07.2013р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2017р. Причиною розірвання шлюбу була агресивна поведінка чоловіка, постійні скандали та побої по відношенню до неї та її старшого сина від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 не припинив своїх погроз та переслідувань. З цього приводу вона у 2015-2017 роках неодноразово зверталась до правоохоронних органів, в зв`язку з чим ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, а в 2019 році відносно нього було порушено кримінальне провадження за ст.125 КК України за побиття її сина ОСОБА_4 .

Незважаючи на обіцянки, 08.08.2020 року ОСОБА_2 знов вчинив скандал у неї вдома, побив її сина ОСОБА_4 , заподіявши йому тілесних ушкоджень. В зв`язку з цим вона звернулась до правоохоронних органів, внаслідок чого відносно кривдника ОСОБА_2 був винесений терміновий заборонний припис, яким останньому було заборонено вхід та перебування у місці її проживання, а також контакти з нею та її дітьми в будь-який спосіб.

Строк дії термінового припису закінчився 18.08.2020р. і в неї є підстави вважати, що ОСОБА_2 не припинить переслідувань, тим більше, що він вимоги заборонного припису порушував, оскільки телефонував їй.

Вважає, що з боку ОСОБА_2 відносно неї та її неповнолітніх дітей має місце домашнє насильство у формі психологічного та фізичного насильства, яке проявляється в постійному переслідуванні, скандалах, погрозах, нанесенні їй та її сину тілесних ушкоджень, що викликає побоювання за свою безпеку та безпеку дітей.

Просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 на строк до 6 місяців із забороною перебувати йому в місці проживання заявниці за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на 50м до місця її проживання, роботи, дитячих та навчальних закладів, інших місць частого відвідування заявниці, а саме за дитячого садку «Малинка» за адресою: АДРЕСА_2 та ПТУ №31 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Жукова, буд.6; особисто чи через третіх осіб вести листування, телефонні переговори з заявницею та дітьми або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.

Ухвалою суду від 26.08.2020р. за зазначеною заявою відкрито окреме провадження у цивільній справі і призначено відкрите судове засідання на 28.08.2020р. за участю заявниці та заінтересованої особи.

В судовому засіданні заявник та її представник ОСОБА_5 заяву підтримали повністю. Заявниця додатково суду пояснила, що шлюб з ОСОБА_2 було розірвано саме з причин агресивної поведінки чоловіка. Мешкають вони окремо. Вона мешкає з двома неповнолітніми дітьми: сином ОСОБА_4 , 2005 р.н., та сином ОСОБА_3 , 2015 р.н. Колишній чоловік постійно скандалить, ображає її та її старшого сина ОСОБА_4 , якого побив в серпні 2019 року. В зв`язку з цим, відносно нього було порушено кримінальне провадження за ст.125 КК України. Але вона, пожалівши колишнього чоловіка, відмовилась від обвинувачення та справу відносно ОСОБА_2 закрили. Однак, останній не змінився, а 08.08.2020 року ОСОБА_2 , перебуваючи вночі в її квартирі, знову побив сина - вдарив ОСОБА_6 кулаком в обличчя, через що син отримав легкі тілесні ушкодження. Скандали між нею та колишнім чоловіком, майже завжди відбуваються на очах дітей, в тому числі молодшого сина, який від цього плаче, нервує, переживає. Просить задовольнити її заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував, що дійсно між ним та колишньою дружиною виникають конфлікти, але вважає, що такі відносини виниклі саме з вини заявниці, а не його. Не заперечує, що двічі побив старшого сина заявниці, але не пам`ятає як це сталось останнього разу. Він мешкає окремо, але відвідує колишню дружину, з якою мешкає його малолітній син, допомагає щось полагодити, спілкується з дитиною, відпочиває з ними. Скандали, які виникають між ним та дружиною, бачать діти, але він не бажає їм зла. Він може не наближуватися до заявниці та її старшого сина, але не бажає втрачати зв`язок з своїм сином, якого любить та бажає виховувати. Просить відмовити в задоволенні заяви в частині заборони йому наближатись до його малолітнього сина ОСОБА_3 , 2005 р.н.

Суд, вислухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.21, 24 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»:

3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи;

8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи;

14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з ст.3 зазначеного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на колишнє подружжя; батьків (мати, батько) і дитину (дітей), вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); діти подружжя, колишнього подружжя.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ст.26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, в т.ч. постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкоду користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ,якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокерма: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Згідно з ст.350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Відповідно до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 є колишнім подружжям, перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.07.2013 року, шлюб розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2017р., яке набрало законної сили 17.06.2017р.

Від вказаного шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після припинення шлюбних відносин подружжя проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .

За вказаною адресою також фактично мешкає старший син заявниці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 мешкає окремо, зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_4 .

Згідно з висновком спеціаліста №510/с від 20.08.2019р., виявлені у ОСОБА_4 , 2005 р.н., синці на лівій поверхні живота в нижній третині, в проекції верхнього повіка лівого ока, на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині, на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині у, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вказані тілесні ушкодження зі слів освідуваного виникли 14.08.2019р. приблизно о 08.31 год. в квартирі АДРЕСА_5 , коли відомий чоловік наносив удари кулаками по обличчю, в результаті чого він впав на підлогу та вдарився головою, після чого цей чоловік наносив йому удари ногами по верхнім та ніжнім кінцівкам, після чого наніс один удар по голові ірезультаті чого вдарився потиличною частиною голови о стіну.

Згідно з висновком спеціаліста №293/с від 12.08.2020р., виявлені у дитини ОСОБА_4 , 2005 р.н., садна в ділянці лоба, в ділянці ліктьового суглобу, синці на лівій навколоочній ділянці, в ділянці лівого стегна, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які зі слів освідуваного виникли 08.08.2020р. приблизно о 00.10 год. в квартирі, де проживає, коли відомий чоловік наніс ушкодження в ділянку обличчя, в ділянку лівої ноги, в ділянку лівої верхньої кінцівки.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував, що саме він двічі наніс дитині ОСОБА_4 вказані легкі тілесні ушкодження.

В даному випадку у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Згідно з терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 154688 від 08.08.2020р., ОСОБА_2 , у зв`язку з скоєнням домашнього насильства психологічного та фізичного характеру: ображав, штовхав, погрожував ОСОБА_1 , було зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та заборонено у будь-який спосіб контактувати с постраждалою особою строком на 10 діб з 01.30 год. 08.08.2020р. по 01.30год. 18.08.2020р.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

При цьому, суд враховує, що за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів або інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.29 рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994р.)

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства, суд встановив наявність законних підстав для видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 .

При цьому, суд виходить з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію і направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Підставою для видачі судом обмежувального припису є встановлення та доведення факту домашнього насильства (фізичного, сексуального, психологічного або економічного) кривдником відносно постраждалої особи, а також ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

В даному випадку заявниця зазначає про вчинення ОСОБА_2 відносно неї та неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2005 р.н., фізичного насильства, яке проявилось в її штовханні, ударах та нанесенні дитині легких тілесних ушкоджень, а також про вчинення ОСОБА_2 відносно неї, неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2005 р.н., та малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2015 р.н., психологічного насильства, яке проявилось в погрозах на її адресу та скандалах, в зневажливому ставленні до неї та старшого сина, що відбувається на очах у обох дітей, впливає на їх емоційний стан та викликає побоювання за свою безпеку та безпеку дітей, вони постійно перебувають під психологічним тиском, напруженням, відчувають себе неспокійно та небезпечно.

Суд вважає, що надані заявницею в обґрунтування заявлених вимог докази, зокрема, висновки спеціалістів щодо медичного обстеження дитини, тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника, вказують на вчинення ОСОБА_2 домашнього (фізичного та психологічного) насильства щодо неї та її неповнолітніх дітей, визначають ризики продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та свідчать про небезпеку для цих осіб, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи встановлені судом обставини та надані суду докази, з огляду на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_2 домашнього (фізичного та психологічного) насильства відносно заявниці і її дітей, а також наявність обґрунтованих ризиків, відповідно приходить до висновку про наявність усіх підстав для їх захисту шляхом застосування до кривдника обмежувального припису строком на 3 місяці, який суд, зважаючи на всі обставини справи, вважає достатнім.

Таким чином, заява підлягає частковому задоволенню.

Повний текст рішення складено 31.08.2020р.

Керуючись ст.3,21,24 Конституції України, ст.1,3,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,258,263-265,350-5,350-6 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , строком на 3 (три) місяці.

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 :

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 50м до місця проживання та роботи ОСОБА_1 , дитячих та навчальних закладів, які вона відвідує, а саме дитячого садку «Малинка» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Козака Бабури, буд.18-а та ПТУ №31 за адресою: м.Запоріжжя, вул. Козака Бабури, буд.6;

- заборонити ОСОБА_2 особисто чи через третіх осіб вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя М.В.Сидорова