Провадження № 2/947/65/20
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді: Салтан Л.В.,
при секретарі: Громико В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Одеської міської ради (м. Одеса, Думська пл., 1) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності, -
24 грудня 2019 року позивач ОМР звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просить: визнати спадщину після смерті ОСОБА_6 , що складається з 136/1000 частин квартири спільного заселення загальною житловою площею - 70,5 кв.м., корисною 100,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою; визнати за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на 136/1000 частин квартири спільного заселення загальною житловою площею - 70,5 кв.м., корисною 100,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовної заяви ОМР посилається на те, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, спадкоємців після його смерті не було виявлено, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду.
У судове засідання представник позивача ОМР не з`явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, відзив на позовну заяву не надали.
Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, пояснення на позовну заяву не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що, Уу ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , про що
16 травня 2017 року реєстратором Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 5288 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, що складається з
136/1000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , та складається в цілому з шести житлових кімнат загальною житловою площею - 70,5 кв.м., корисною 100,7 кв.м. та підсобних приміщень,що належали спадкодавцю на праві власності на підставі договору дарування від 20 травня 2001 року,посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 28 травня 2001 року.
Інші 864/1000 зареєстрованих в БТІ частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , належать відповідачам ОСОБА_1 (139/1000), ОСОБА_2 (181/1000), ОСОБА_3 (162/1000), ОСОБА_4 (167/1000), ОСОБА_5 (215/1000) (додаток 4).
Згідно з відомостями, наданими юридичному департаменту Одеської міської ради у звіті КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Київського району міста Одеси», а саме, завірених копій 4-х сторінок паспорта громадянина України ОСОБА_6 , серія НОМЕР_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_3 , акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17 лютого 2017 року,заяви ОСОБА_6 про прийняття її на обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома від 17 лютого 2017 року, договору про надання соціальних послуг від 17 лютого 2017 року, доповідної записки соціального робітника ОСОБА_7 від 03 травня 2017 року прозняття ОСОБА_6 з обліку відділення соціальної допомоги вдома у зв`язку зі смертю; довідки форми № 1 (виписки із будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію) КП ЖКС «Вузівський» від 17 січня 2017 року № 625, спадкодавець ОСОБА_6 з 20 січня 2001 року по день смерті був зареєстрований та проживав у вищевказаній квартирі та займав одну кімнату загальною площею 13,71 кв.м., житловою - 9,6 кв.м.
Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30 липня 2019 року № 57041190 станом на 30 липня 2019 року спадкова справа щодо майна ОСОБА_6 не заводилась.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2020 року витребувано з Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі належним чином завірену копію спадкової справи, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 , актовий запис про смерть № 5288 від 16 квітня 2017 року.
Відповідно до відповіді Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі від 22 червня 2020 року після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилась.
Згідно з Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 30 липня 2019 року № 57041215 ні заповіти, ні спадкові договори спадкодавцем не складалися.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.
Положення ст. 1277 Цивільного кодексу України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
Відповідно до ст. 338 Цивільного процесуального кодексу України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Отже, на момент відкриття спадщини після померлого ОСОБА_6 136/1000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , належали спадкодавцю на праві власності, тобто входили до складу спадщини, а тому, враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом і за законом, вказана частина квартири є відумерлою спадщиною та власністю територіальної громади міста Одеси за заявою Одеської міської ради.
Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 3.1 листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Проте практика розгляду спадкових справ без попереднього звернення спадкоємців у нотаріальну контору та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії склалася в окремих судах усіх областей.
Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Відповідно до ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі по 384 грн. 20 коп.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач був звільнення від сплати судового збору при поданні вимоги щодо визнання спадщини відумерлою, суд вважає, що слід стягнути з відповідачів у дохід держави у розмірі по 153 грн. 68 коп.
Керуючись ст. 2, 4-6, 76-83, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст. 16, 317, 319, 321, 1216-1218, 1222, 1261, 1268, 1296-1297 ЦК України,-
Позовну заяву Одеської міської ради (м. Одеса, Думська пл., 1) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності - задовольнити.
Виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 Визнати спадщину після смерті ОСОБА_6 ,
що складається з 136/1000 частин квартири спільного заселення загальною житловою площею - 70,5 кв.м., корисною 100,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою.
Визнати за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на 136/1000 частин квартири спільного заселення загальною житловою площею - 70,5 кв.м., корисною 100,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) на користь Одеської міської ради судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 68 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 68 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 68 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 68 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) у дохід держави судовий збір у розмірі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 68 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 20 серпня 2020 року.
Головуючий Салтан Л. В.