КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/5543/18 Головуючий у І інстанції - Петришин Н.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/6714/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та поділ спільного майна,-

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що починаючи з січня 2014 року з відповідачкою почали спільно проживати як чоловік та дружина за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності. З ними також проживав син відповідача - ОСОБА_2 . За період спільного проживання з відповідачкою вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, підтримували інтимні стосунки, тобто проживали як чоловік та дружина, але без реєстрації шлюбу. Про той факт, що з відповідачкою перебували у фактичних шлюбних відносинах свідчать численні оплати за рахунок позивача послуг, спільний відпочинок за кордоном, фотографії, а також дану обставину можуть підтвердити в судовому засіданні свідки.

За період спільного проживання як чоловіка та дружини придбано таке майно: Ѕ частки земельної ділянки кадастровий номер :01:084:0023, що знаходиться в с. Княжичі Броварського району Київської області площею 0,0554 га., на якій знаходився не завершений будівництвом будинок, що придбано сторонами відповідно до договору купівлі-продажу будівельних матеріалів від 15 липня 2016 року за ціною 1078000,00 грн.; придбаний 02.06.2015 року автомобіль марки Nissan Juke, 2011 року випуску, побутову техніку: телевізор, холодильник, пральну машину, фільтр для очистки води. Також добудований будинок на земельній ділянці, де починаючи з липня 2016 року з відповідачкою та її сином почали проживати спільно, як одна родина.

Приблизно з січня 2018 року між сторонами почали виникати непорозуміння, вирішити добровільно питання щодо поділу спільно нажитого майна не вдалось, та відповідачка, скориставшись тим, що позивач перебував на роботі, змінила замки в будинку та код сигналізації на пульті охорони, залишивши позивача фактично на вулиці без особистих речей.

Враховуючи викладене, позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що він та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2014 року по 12.06.2018 року та поділити майно набуте сторонами за період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, залишивши у власності ОСОБА_2 Ѕ частки земельної ділянки кадастровий номер :01:084:0023, та будинок, що знаходиться на цій земельній ділянці за адресою: с. Княжичі Броварського району Київської області; автомобіль марки Nissan Juke, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , побутову техніку: телевізор, холодильник, пальну машину, фільтр для очистки води, стягнувши на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 814 154,46 грн. та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення необґрунтованим. Висновки суду про недоведеність обставин, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, є безпідставними. Суд надав неправильну оцінку доказам, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи. Не навів суд у рішенні мотивів, з яких відхилив докази, які були надані з боку позивача. Не врахував покази свідків в повному обсязі.

Так Свідок ОСОБА_3 показав, що здійснював ремонтні роботи та приймав участь в будівництві будинку АДРЕСА_2 . В цей період він проживав у цьому будинку і бачив, що позивач і відповідач ночували в одній кімнаті, спільно приймали рішення щодо майна, купували їжу. Всі розрахунки за будівельні матеріали та роботи здійснював позивач. Також вказав, що сторони разом відвідували батьків позивача. Тобто не приховували, що вони разом проживають як чоловік та дружина.

Аналогічні покази надав і свідок ОСОБА_4 , який також зазначив, що під час спільних подорожей з позивачем та відповідачем, останні здійснювали розрахунки не розділяючи кошти між собою, а розраховувалися як із спільного бюджету, під час подорожей проживали в одному номері готелю.

Не надав суд оцінку тому факту, що під час спільного проживання відповідачка була два рази вагітна від позивача, і народження дітей не відбулось в зв`язку з обставинами незалежними від сторін.

Питання щодо наявності спірної побутової техніки в квартирі також судом не було досліджено та вирішено належним чином. Так ухвалою суду було забезпечено позов і, крім іншого майна, було накладено арешт на спірну побутову техніку, яка відповідно до доказів, які містяться в справі, була придбана не лише під час спільного проживання сторін за адресою: будинку АДРЕСА_2 , але й була доставлена туди. В той же час відсутність відповідача та зачинений будинок не надали можливості зробити опис арештованого майна.

Що ж стосується розписки позивача про отримання від відповідачки майна, то розписка стосується особистого майна позивача, яке придбане до спільного проживання сторін та його перелік міститься в заяві про злочин.

Позивачем було надано докази щодо наявності в нього стабільного доходу, в результаті чого в нього була фінансова можливість надати кошти на придбання спірного майна.

В той же час, відповідачка не надала судові переконливих доказів щодо наявності коштів на придбання майна. В даному випадку можна зробити висновки про упереджене відношення суду до оцінки доказів.

Так, суд посилається в своєму рішенні, як на беззаперечний доказ того що сторони не проживали однією сім`єю, на пункт 6.6 договору купівлі-продажу земельної ділянки, в якому зазначено, що відповідачка у своїй заяві, яка зберігається в справах Бурлаки О.В. , приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області, підтверджує, що на момент підписання цього договору в шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім`єю.

Однак при цьому, суд заяву, на яку посилається в своєму рішенні, не досліджував, та навіть не перевірив її наявність та обставини написання. В той же час позивач надав пояснення, що йому нічого невідомо про обставини написання такої заяви відповідачем, відповідач ні особисто, ні через свого представника, жодних пояснень стосовно такої заяви не надали. Також сама відповідачка на дану заяву, як на обґрунтування та як доказ своїх заперечень, не посилалася.

В той же час, суд пославшись в рішенні як на доказ, на договір позики від 15.05.2015 року, укладеного між відповідачкою та ОСОБА_6 , за яким начебто ОСОБА_6 позичила відповідачці суму 262500 гри., еквівалентну 12500 доларам США, саме на придбання спірного автомобіля Nissan Juke, не надав належної оцінки цьому договору.

Не зважаючи на той факт, що позивач наполягає, що зобов`язання за даним договором не мали місце, і даний договір є намаганням відповідачки ввести суд в оману та перекрутити дійсні обставини, що фактично підтверджується тим фактом, що ОСОБА_6 не з`явилася до суду для дачі показів в якості свідка, усвідомлюючи факт надання неправдивих показів при попередженні про кримінальну відповідальність, суд не надав оцінки п. 2 цього договору, відповідно до якого відповідачка начебто взяла на себе зобов`язання повернути кошти до 31.01.2017року шляхом сплати щомісячно суми еквівалентної 400 доларів США, або всієї суми за курсом що буде діяти на момент сплати боргу.

Фактично, як можна зрозуміти з мотивувальної частини рішення, а саме з зазначеного: «Отже, відсутні належні та достатні докази того, що сторони проживали як одна сім`я у період з 01.01.2014 року до 15.07. 2016 року, тобто позивачем не доведений факт спільного проживання з відповідачем у цей період, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин». Тобто, не зважаючи на позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з січня 2014 року по 12.06.2018 року, суд вирішував питання наявності ознак спільного проживання в період з 01.01.2014 рокупо15.07.2016 року, в той час, як зобов`язання за договором позики мали б бути остаточно виконані до 31.01.2017 року. При цьому суд взагалі не з`ясовував обставини виконання даного договору, кошти, за рахунок яких зобов`язання були виконанні, час виконання таких зобов`язань. Суду не надавалися докази на підтвердження виконання таких зобов`язань взагалі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 22 травня 1997 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 9 т.1).

Згідно договору позики від 15.05.2015 року ОСОБА_2 позичила в ОСОБА_6 265 500 грн. з метою придбання автомобіля Nissan Juke. (а.с. 166 т.1)

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 встановлено, що 02.06.2015 року за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на автомобіль марки Nissan Juke, 2011 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 .( а.с. 83,84 т.1)

На підставі договору купівлі - продажу Ѕ частки земельної ділянки від 15 липня 2016 року ОСОБА_2 придбала Ѕ частки земельної ділянки, площею 0,0554 га, кадастровий номер :01:084:0023, що знаходиться в с. Княжичі Броварського району Київської області. Вартість земельної ділянки становить 47 000 грн. (а.с. 10 т.1)

Згідно договору купівлі-продажу будівельних матеріалів від 15 липня 2016 року ОСОБА_2 придбала у власність будівельні матеріали, що розташовані на земельній ділянці, площею 0,0554 га, кадастровий номер :01:084:0023, що знаходиться в с. Княжичі Броварського району Київської області. Вартість будівельних матеріалів 1 078 000 грн. (а.с. 13 т.1)

Із технічного паспорту на садовий (дачний) будинок, виготовленого 01.06.2018 року на замовлення ОСОБА_1 , встановлено, що в селі Княжичі Броварського району Київської області знаходиться самочинно збудований житловий будинок. (а.с. 14-16 т.1)

Відповідно до звітів про оцінку майна, складених ТОВ «Українське бюро технічної інвентаризації та оцінки майна», вартість садового будинку за адресою: село Княжичі Броварського району Київської області, загальною площею 184, 60 кв.м., станом на 30.08.2018 року становить 1 039 771 грн., а вартість земельної ділянки під вказаним будинком - 308 860 грн. (а.с. 17-80 т.1)

На підтвердження придбання побутової техніки позивачем надані: видаткова накладна №5755777 від 26.05.2017 року на холодильник Samsung RT 53 К 6330 SL/UA вартістю 20 700,00 грн.; видаткова накладна №5747519 від 23.05.2017 року на пральну машину Bosch WAW24460 EU вартістю 14629, 92 грн.; товарний чек 842836 від 23.06.2017 року на телевізор Samsung UE40KU6400, де вартість - 13130,00 грн., товарний чек № 1206-01 на фільтр води вартістю 27000,00 грн. (а.с. 85-89 т.1)

Також на підтвердження позовних вимог позивач надав: копію договору на виготовлення та поставку вікон та дверей від 15.08.2016 року (а.с. 90 т.1), замовлення-наряд №7 від 22.02.2017 року на встановлення газобалонного обладнання на автомобіль Nissan Juke, 2011 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 (а.с. 91,92 т.1 ), договір №545-ТО від 18.08.2016 року про надання послуг з охорони об`єкту технічними засобами (а.с. 98-99 т.1), копії паспортів для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 100-108)

Про спільний відпочинок сторін свідчать: копії паспортів для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 100-108); копія договору №325401 про надання інформаційно-консультаційних послуг у туристичній фірмі від 21.08.2015 (а.с. 109); копії електронних квитків Бориспіль-Гонконг та Гонконг-Бориспіль на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 110-113); копія договору №392531 про надання інформаційно-консультаційних послуг у туристичній фірмі від 25.06.2015 (а.с.114-115); копія договору №12.01.2017-0 про надання туристичних послуг від 12.01.2017 (а.с.116-121); фотографії із зображенням позивача та відповідача разом. (а.с. 122-132)

Згідно розписки від 09.09.2018 року ОСОБА_1 забрав свої речі від ОСОБА_2 (а.с. 167 т.1) Позивач не заперечував проти факту написання вказаної розписки.

Судом установлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_4 , а зареєстрованим постійним місцем проживання ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_5 .

Позивач просить встановити факт проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2014 року по 12.06.2018 року з метою поділу майна, яке на думку позивача, спільно придбане сторонами в цей період. Відповідач категорично заперечує проти таких обставин, посилаючись на те, що сторони були певний час друзями та мандрували багатьма країнами світу, були окремі випадки інтимних стосунків, проте вони ніколи не будували сімейних стосунків.

Судом установлено, що сторони познайомилися у 2013 році, у квітні 2014 року спільно відпочивали в Республіці Філіппіни , червні 2015 року - відпочивали в Бразилії, у грудні 2015 року та початок січня 2016 року - в Китайській Народній республіці, Республіці Фіджі . Проте, у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що сторони спільно проживали у період з 01.01.2014 року по літо (осінь) 2016 року. Покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не можуть бути достатніми та належними доказами спільного проживання та проживання сторін однією сім`єю, оскільки ґрунтуються лише на їх суб`єктивному враженні. Зокрема, свідок ОСОБА_9 лише бачила відповідача за місцем проживання позивача в коридорі будинку чи на вулиці, а свідок ОСОБА_10 взагалі бачила лише один раз сторін разом протягом декількох хвилин.

Отже, відсутні належні та достатні докази того, що сторони проживали як одна сім`я у період з 01.01.2014 року до 15.07.2016 року, тобто позивачем не доведений факт спільного проживання з відповідачем у цей період, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Крім того, у договорі купівлі - продажу Ѕ частки земельної ділянки від 15 липня 2016 року, у пункті 6.6. зазначено, що покупець ( ОСОБА_2 ) у своїй заяві, яка зберігається в справах ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області, підтверджує, що на момент підписання цього договору в шлюбі не перебуває та ні з ким не проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Тож, на час придбання відповідачем земельної ділянки та будівельних матеріалів, що знаходяться на цій земельній ділянці (придбані також 15.07.2016 року) відповідач підтвердила, що ні з ким не проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, і цей факт не спростований ніякими доказами у справі.

Одночасно, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тих обставин, що ним надавались відповідачу кошти для придбання земельної ділянки, будинку та автомобіля Nissan Juke, 2011 року випуску, (придбаний 02.06.2015). При цьому, посилання свідка ОСОБА_4 на те, що цей факт є відомим, не може бути належним доказом вкладення позивачем коштів на придбання вищевказаного майна.

Також не підтверджені у судовому засіданні доводи позивача про те, що ним здійснювалась добудова будинку та ремонтні роботи, що дає йому право претендувати на половину будинку. Так, покази свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не можуть бути належним підтвердженням обсягу проведених будівельних робіт, кількості та вартості придбаних будівельних матеріалів, вкладення особистих коштів позивача. Більше того, вартість будівельних матеріалів на момент придбання становила 1 078 000 грн., що підтверджується договором від 15.07.2016 року, а згідно звіту про оцінку майна станом на 30.08.2018 року - вартість садового будинку становить 1 039 771 грн. Зазначена обставина спростовує твердження позивача про проведення добудови будинку та проведення інших ремонтних робіт, що призвели до істотно збільшення вартості будинку.

Щодо факту проживання однією сім`єю сторін у період з 15.07.2016 року по червень 2018 року, суд дійшов висновку, що цей факт не має ніякого правового значення, оскільки в цей період спільно сторонами не придбавалось майно, на яке претендує позивач.

У матеріалах справи знаходяться докази про придбання побутової техніки: телевізора, холодильника, пральної машини та фільтру для очистки води, проте із вказаних товарних чеків та квитанцій неможливо встановити, ким вони придбані, хто сплачував кошти за їх придбання, та де ці товари знаходяться на час розгляду справи. При цьому, відповідач заперечує наявність вказаної побутової техніки у спірному будинку, а позивач не надав належних доказів на підтвердження тих обставин, що ця побутова техніка придбана за спільні кошти, для спільного користування, та на даний час знаходиться у будинку чи у власності відповідача.

З пояснень учасників справи та свідків судом встановлено, що відповідач з осені (літа) 2016 року почав проживати у будинку у Княжичах (без реєстрації місця проживання) і проживав там до червня 2018 року. З аналізу досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що в якийсь період часу між сторонами були більш тісні стосунки, що мають ознаки сімейного характеру. Про наведене свідчить сплата позивачем періодично комунальних послуг за будинок, спільне проживання та спільний відпочинок за кордоном, укладення позивачем договорів страхування 23.11.2016 року, 18.12.2017 року, 09.01.2018 року, де також застрахованою особою є ОСОБА_2 . Разом з тим, покази свідків є дуже суперечливими. Так, свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 підтвердили, що на їхню думку, між сторонами були сімейні стосунки, однак свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 категорично заперечували щодо сімейних стосунків позивача й відповідача, заперечували той факт, що сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство та планували подальше спільне сімейне життя.

Надані до суду виписки по особовому рахунку позивача в АТ КБ «ПриватБанк» не підтверджують тих обставин, що позивачем здійснювались витрати на користь та в інтересах обох сторін, окрім підтвердження періодичної оплати комунальних послуг та послуг з охорони будинку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Відповідно до ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, та судом такі обставини не встановлено.

Посилання позивача на покази свідків не приймаються судом до уваги, оскільки лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрацією шлюбу. (Постанова КЦС ВС від 06.04.2020 № 738/1452/17 (61-13412св19).

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святах, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. (Постанова КЦС ВС від 28.08.2019 № 588/350/15-ц).

Доводи позивача щодо договорів позики від 15.05.2015 року, купівлі - продажу Ѕ частки земельної ділянки від 15 липня 2016 року також необґрунтовані, оскільки ці договори не оспорені, щодо них діє презумція правомірності правочинів (ст.. 204 ЦК України).

Таким чином, жодних інших належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірного житлового будинку за їх спільні сумісні кошти або спільною працею у матеріалах справи відсутні і доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга як необґрунтована підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова