ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року

м.Суми

Справа №592/11174/19

Номер провадження 22-ц/816/430/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2019 року в складі судді Хитрова Б.В., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 10 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, вимоги якого уточнив (а.с. 13), до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про захист прав споживачів та зобов`язання відповідача провести перерахунок боргу за опалення по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зменшивши борг на суму по зобов`язанням, що перевищують трьохрічний термін давності, посилаючись на те, що відповідач звернувся до Департаменту соцзахисту населення Сумської міської ради з повідомленням про наявність у позивача вказаного боргу на суму 5282,91 грн. При цьому, як вказав позивач, відповідач своїми діями позбавив його родину субсидії на оплату житлово - комунальних послуг. Також ОСОБА_1 звернув увагу на ту обставину, що з січня 2018 року гаряче водопостачання до його квартири було припинено хоча і за його заявою, однак з вини Міськводоканалу, оскільки останній не здійснив повірку лічильника.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне дослідження та оцінку обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

- виключити неіснуючу суму заборгованості з теплопостачання перед ПАТ «Сумське НВО» в розмірі 5282,91 грн;

- зобов`язати ПАТ «Сумське НВО» зробити перерахунок боргу за опалення, зменшивши його на суму переплати за гаряче водопостачання (1809,20 грн) та виключити борг по непідтвердженим зобов`язанням, що перевищують трьохрічний термін позовної давності («абонплата» - 1888,65 грн та «опалення» - 4593,57 грн, які нараховані станом на листопад 2015 року). Виключити, тим самим, із суми заборгованості, яка обліковується за квартирою по АДРЕСА_1 , плату за послуги з централізованого теплопостачання (особовий рахунок № НОМЕР_1 );

- визнати неправомірним «списання» у 2017 - 2018 р.р. наданої субсидії на теплопостачання у зв`язку з ненаданням послуг з гарячого водопостачання в сумі 8367,07 грн (або підтримати звернення до Конституційного Суду України з метою розв`язання цієї колізії).

При цьому, позивач зазначив, що вимоги по перерахунку боргу він обґрунтовував положеннями цивільного права щодо трирічного терміну позовної давності. До того ж, заявник апеляційної скарги вказав на порушення вимог процесуального права при поданні відповідачем відзиву на позов, у зв`язку з чим, як він вважає, відзив не можна було враховувати при ухваленні оскарженого рішення.

Крім того, ОСОБА_1 звернув увагу на ті обставини, що, сплачуючи поточні платежі по житлово - комунальним послугам через банкомат, він округляв суми, які, до того ж, не завжди були регулярними у зв`язку з нерегулярними доходами, а також йому безпідставно була списана невикористана сума субсидії у розмірі 8367,07 грн, що є більшою сумою, ніж існуючий борг.

У той же час, позивач наголосив, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували фактичне надання послуг з теплопостачання на суму, яка вважається заборгованістю, тому на нього не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості, яка підлягає скасуванню.

Також, ОСОБА_1 вказав на помилковий висновок суду першої інстанції про переривання строку позовної давності стовно заборгованості з теплопостачання.

Ураховуючи викладене, позивач вважає свої права порушеними з боку відповідача, отже, такими, що підлягають судовому захисту у обраний ним спосіб.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача про задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами порушення його прав з боку відповідача при отриманні послуг з теплопостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі і тих, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». При цьому, суд взяв до уваги і ту обставину, що за три роки, що передували зверненню позивача з даним позовом до суду, він сплачував кошти за спожиті послуги з опалення в розмірі, що перевищував суму заборгованості, існуючу на початок того періоду, що, як вказав суд, свідчить про визнання позивачем факту існування заборгованості та відповідно до приписів ст.264 ЦК України вказує на переривання перебігу позовної давності, на яку, як на підставу своїх позовних вимог, посилався позивач.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , де також зареєстровані та проживають члени його сім`ї, а саме: дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5).

З довідок Департаменту соціального захисту населення вбачається, що родина позивача має статус малозабезпеченої та отримує державну соціальну допомогу, що надається малозабезпеченим сім`ям (а.с. 6, 14).

Надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до квартири позивача є АТ «Сумське НВО» (колишнє ПАТ «Сумське НВО»), хоча відповідний договір між сторонами на період звернення до суду з позовом не був укладений, чого сторони не заперечують.

З обігової відомості ПАТ «Сумське НВО» Дирекції «Котельня Північного промвузла» за період з 01 травня 2016 року по 30 червня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 Суми вбачається, що за особовим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у вказаний період за певні місяці нараховувалась плата за послуги з опалення та гарячого водопостачання, а також абонплата (а.с. 3 - 4). При цьому, нараховані суми за надані послуги частково оплачувались за рахунок субсидії, а частково сплачував і сам споживач, тобто ОСОБА_1 . Також, за даними обігової відомості за особовим рахунком позивача станом на червень 2019 року обліковується заборгованість з наданих відповідачем послуг в розмірі 5527,44 грн.

Перевіряючи доводи позивача щодо порушення його прав, як споживача послуг, що надаються відповідачем, колегія суддів виходить з наступного.

У ч. 1 ст. 15 ЦК України йдеться про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зі змісту позовної заяви та доводів апеляційної скарги вбачається, що фактично позивач не заперечує наявності заборгованості з опалення квартири, проте, просить зменшити розмір заборгованості на суму, що перевищує трьохрічний строк позовної давності, зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок.

В апеляційній скарзі позивач також пояснює свої дії щодо оплати боргу за надані послуги за весь період виникнення заборгованості, у тому числі і того, що перевищує трьохрічний строк позовної давності, тим, що він оплачував поточні суми нарахувань за надані відповідачем послуги через банкомат, заокруглюючи їх, внаслідок чого він сплачував більші суми, ніж були нараховані, а різниця йшла на оплату сум, що були нараховані за попередні періоди.

Згідно з вимогами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Крім того, за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

Беручи до уваги ту обставину, що у даній справі відсутній спір, так як позивач фактично визнає борг за надані комунальні послуги, але просить його зменшити на суму, що перевищує строк позовної давності (три роки), тому до встановлених правовідносин не можуть бути застосовані наслідки спливу позовної давності, врегульовані ст. 267 ЦК України, оскільки закінчення строку позовної давності не тягне за собою автоматичного списання заборгованості.

Крім того, механізм проведення перерахунку вартості послуг з централізованого опалення врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, та Порядком проведення перерахунків за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженим постановою КМУ від 17 лютого 2010 року № 151.

У той же час, позивач не надав до суду правового обґрунтування механізму реалізації проведення перерахунку заборгованості з наданих послуг по опаленню жилого приміщення, яка утворилась на його особовому рахунку відповідно до вказаних нормативно - правових актів, а також правового підтвердження обов`язку АТ «Сумське НВО» здійснити списання заборгованості у заявленому розмірі, а посилання його на списання заборгованості, що виходить за межі трьох років з часу її утворення вказаними нормативними актами не врегульовано.

Твердження позивача про те, що відповідач, звернувшись із заявою до управління соцзахисту населення у м. Суми, в якій повідомив останнього про наявність у нього заборгованості за надані послуги, тим самим, позбавив його родину права на отримання субсидії, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки питання про надання субсидії з оплати житлово - комунальних послуг вирішується виключно органами соціального захисту населення на підставі звернення споживача, а не відповідачем у даній справі.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення вимог процесуального права при поданні відповідачем відзиву на позов, який йому не був направлений, у зв`язку з чим, як він вважає, вказаний відзив необхідно повернути заявнику підлягає відхиленню, оскільки це не є таким порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового судового рішення згідно з частиною 3 статті 376 ЦПК України.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б підтверджували фактичне надання належних послуг з теплопостачання на суму боргу, а також вимоги заявника апеляційної скарги щодо зменшення розміру боргу на суму переплати за гаряче водопостачання (1809,20 грн), виключення боргу по непідтвердженим зобов`язанням, що перевищують трьохрічний термін позовної давності («абонплата» - 1888,65 грн та «опалення» - 4593,57 грн, які нараховані станом на листопад 2015 року) та визнання неправомірним «списання» у 2017 - 2018 р.р. наданої субсидії на теплопостачання у зв`язку з ненаданням послуг з гарячого водопостачання в сумі 8367,07 грн не підлягають розгляду та вирішенню в суді апеляційної інстанції в межах перегляду оскарженого судового рішення, ураховуючи, зокрема, те, що вказаних вимог позивач не заявляв в суді першої інстанції і вони не були предметом судового розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову і не містять посилань на такі порушення, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду, відповідно, без змін.

Ураховуючи вимоги ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, яка є справою незначної складності, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1; ст. 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко