2/465/1108/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.09.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі Левицькому М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення виплаченої допомоги з безробіття та вартості професійного навчання, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про повернення виплаченої допомоги з безробіття та вартості професійного навчання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи та набув статус безробітного 08.08.2017р. на підставі власноручно підписаної заяви. За час перебування на обліку він, відповідач, отримав у центрі зайнятості матеріальне забезпечення (допомогу по безробіттю) з 15.08.2017 року по 09.08.2018 року в сумі 81 334, 68 грн. та соціальні послуги. Зокрема, згідно договору про професійне навчання безробітного від 22.01.2018 року №0000, укладеного центром зайнятості, позивач, ОСОБА_1 проходив професійне навчання підвищення кваліфікації у Львівському національному аграрному університеті за спеціальністю «Комп`ютерна та інженерна графіка в середовищі AvtoCAD - 2012» з 23.01.2018р. по 02.02.2018р. За результатами навчання ОСОБА_1 отримав свідоцтво про підвищення кваліфікації за напрямом «Комп`ютерна та інженерна графіка в середовищі AvtoCAD». Вартість професійного навчання згідно листа Львівського обласного центру зайнятості від 03.04.2019р. №09-1151/0-19 за період з 23.01.2018 року по 02.02.2018 року становить 1 772, 27 грн. 06 листопада 2018 року в Єдину інформаційно аналітичну систему служби зайнятості в закладку Довідник ПОУ (ЄДРС) завантажено файл страхувальника, а саме фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про те, що він зареєстрований як фізична особа - підприємець з 26.03.2004 року. На підставі виявленого факту, Львівським міським центром зайнятості проведено розслідування страхового випадку відповідно до «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття» відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». З`ясовано, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець з 26.03.2004р. згідно даних управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та під час реєстрації і набутті статусу безробітного 08.08.2017 року та в період перебування на обліку, безробітний не повідомив службу зайнятості, що зареєстрований як фізична особа підприємець з 26.03.2004р. (акт розслідування страхових страхових випадків №44 від 09.04.2019р.). Львівським міським центром зайнятості 01.02.2019р. скеровувалось повідомлення про відшкодування коштів, але таке повернулось за закінченням встановленого строку зберігання. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь кошти в сумі 83 106 (вісімдесят три тисячі сто шість) гривень 95 коп. як повернення допомоги з безробіття та вартості професійного навчання., та судовий збір в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот одна) гривень 00 коп.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить такий задоволити. Проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надав.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою до Львівського міського центру зайнятості про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в якій вказав, що ознайомлений з правами та обов`язками, зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів.

Відповідно до акту Львівського міського центру зайнятості №44 від 09.04.2019р. розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», при звірці даних з Довідника ПОУ (ЄДРС) виявлено, що відповідач при зверненні до Львівського міського центру зайнятості не повідомив про факт реєстрації як фізичної особи підприємця. Статус безробітного наданий 08.08.2017р. Виплата допомоги з безробіття призначена з 15.08.2017р. та припинена 10.08.2018р.

Згідно листа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради від 14.03.2019р. №2902-268 підтверджено, що відповідач, ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа підприємець 26.03.2004р., а інформація про припинення ним підприємницької діяльності відсутня.

До матеріалів справи долучена копія договору №00001 від 22 січня 2018 року про професійне навчання безробітного ОСОБА_1 , згідно умов якого останній направлений до Львівського національного аграрного університету на професійне навчання за спеціальністю «Комп`ютерна та інженерна графіка в середовищі AvtoCAD - 2012».

02 лютого 2018 року відповідач отримав свідоцтво про підвищення кваліфікації, згідно якого він з 23 січня 2018 року по 02 лютого 2018 року навчався в Навчально науковому інституті заочної та післядипломної освіти за напрямом «Комп`ютерна та інженерна графіка в середовищі AvtoCAD».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю.

Відповідно до ч.3 ст.44 ЗУ «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

П.8 ч.1 ст.45 цього закону вказує на те, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема, у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Згідно вимог п.8 ч.1 ст.31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, звертаючись до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи та набуття статусу безробітного, був зареєстрований як фізична особа підприємець, однак зазначеної обставини при поданні заяви, не вказав.

Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 280 - 282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення виплаченої допомоги з безробіття та вартості професійного навчання задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Львівського міського центру зайнятості (м. Львів, вул. Княгині Ольги 122, ) кошти у сумі 83 106 (вісімдесят три тисячі сто шість) гривень 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Львівського міського центру зайнятості (м. Львів, вул. Княгині Ольги 122, ) судовий збір в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот одна) гривень 00 коп.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з часу отримання його копії через суд, що ухвалив судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: Львівський міський центр зайнятості (м. Львів, вул. Княгині Ольги 122, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ІПН НОМЕР_1 ).

Суддя В. Кузь