Справа № 747/13/20
Провадження № 2/747/26/20
РІШЕННЯ

іменем України

13.02.2020 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Клименко Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи - орган опіки і піклування Талалаївської селищної ради, служба у справах дітей Талалаївської РДА, служба у справах дітей Сумської міської ради, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2007 року у ОСОБА_4 відібрано дитину ОСОБА_5 без позбавлення батьківських прав та передано дитину органу опіки і піклування, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 150 грн. щомісячно на користь установи, де буде знаходитись дитина. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2010 року малолітню дитину ОСОБА_5 відібрано від батька ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав, передано органу опіки і піклування Липівської сільської ради, стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно. Розпорядженням голови Талалаївської РДА від 28.09.2010 року № 280 над ОСОБА_5 встановлено опіку і позивача ОСОБА_1 призначено опікуном. Рішенням Талалаївського районного суду від 11 вересня 2019 року змінено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_4 на утримання доньки до 1500 грн щомісячно. Відповідач ОСОБА_4 за період стягнення з неї аліментів лише один раз сплатила аліменти в сумі 200 грн, і на даний час існує заборгованість по аліментах в сумі 34 089, 11 грн згідно розрахунку Ковпаківського відділу ДВС м. Суми. Відповідач ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дитини, не піклується про свою дочку, залишила її на виховання бабусі ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_3 також має заборгованість по аліментах, що стягнуті з нього на утримання дочки, в сумі 2569, 71 грн згідно розрахунку міжрайонного відділу ДВС по Срібнянському та Талалаївському районах ГТУЮ у Чернігівській області. Участі у вихованні дитини, як батько, відповідач ОСОБА_3 не бере, не піклується про її виховання, навчання, не утримує її матеріально. Позивач ОСОБА_1 , як бабуся дитини та її опікун, турбується про онуку, купує необхідні речі, забезпечує її всім необхідним. Відповідачі не зустрічаються ні з дитиною, ні з позивачем з приводу того, щоб дізнатися, чи є у неї необхідні речі, не цікавляться, чи є в дитини продукти харчування, одяг та інше необхідне. Відповідачі не цікавляться станом здоров`я дитини, її розумовим та фізичним розвитком. Рішенням виконавчого комітету Талалаївської селищної ради від 12 грудня 2019 року вирішено за доцільне підняти клопотання про позбавлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх дитини ОСОБА_5 . Тому позивач ОСОБА_1 просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої дитини.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали і просили задовольнити, поскільки відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавляться дитиною, не забезпечують її матеріально, не беруть участі у її вихованні, не сплачують аліментів, які присуджені їм рішенням суду, всім займається позивач ОСОБА_1 , бабуся дитини, яка є опікуном, з якою і проживає дитина. У будинку бабусі створені умови для проживання дитини.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Талалаївської РДА Клименко Н.В. в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити, поскільки відповідачі за весь час, що пройшов з часу відібрання у них дитини не звертались до служби у справах дітей як Талалаївської РДА так і Сумської міської ради з клопотанням провернути їм дитину. На думку представника відповідачами за десять років не усунуто причини, які потягли за собою відібрання у них дитини, бажання виховувати і утримувати дитину у них немає, тому є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені належним чином. Відповідач ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов до нього визнає. Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, тому суд за згодою позивача та її представника ухвалив провести судовий розгляд справи без участі відповідачів.

Представники третіх осіб - органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради та служби у справах дітей Сумської міської ради - в судове засідання не з`явились хоча були повідомлені належним чином, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують в повному обсязі.

Суд, розглянувши заяви даних учасників справи, прийшов до висновку, що поскільки згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому розгляд справи було проведено без участі представників зазначених третіх осіб.

Суд, заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, а також дослідивши представлені сторонами докази, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . В графі «Батько» даного свідоцтва зазначено ОСОБА_3 , в графі «Мати» - ОСОБА_4 (а.с.31). Рішенням Талалаївського районного суду від 30 липня 2010 року, яке набрало законної сили 10 серпня 2010 року, у ОСОБА_3 було відібрано без позбавлення батьківських прав дитину ОСОБА_5 , та передано її органу опіки і піклування Липівської сільської ради; та стягнуто з відповідача аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх його видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2010 року і до повноліття (а.с.12-12 зв). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2007 року у ОСОБА_4 відібрано без позбавлення батьківських прав дитину ОСОБА_5 і передано її органу опіки і піклування. Крім того, з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з 11 грудня 2006 року і до повноліття на користь установи, де буде знаходитися дитина (а.с.8-8 зв). Розпорядженням голови Талалаївської РДА від 28 вересня 2010 року над ОСОБА_5 встановлено опіку та призначено ОСОБА_1 опікуном (а.с.32). Ухвалою Талалаївського районного суду від 15 жовтня 2010 року замінено сторону виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі рішення Талалаївського районного суду від 30.07.2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , а саме - стягувач орган опіки і піклування Липівської сільської ради - замінено на опікуна ОСОБА_1 (а.с.9-9зв). Згідно повідомлення т.в.о. начальника Талалаївського ВП від 21.10.2019 року протягом звітного періоду ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності - 21.02.2019 року - за ч.1 ст. 127 КУпАП, 20.06.2019 року- за ч.1 ст. 178, ч.1 ст. 175-1 КУпАП, 05.07.2019 року -за ч.3 ст. 109 КУпАП, 14.08.2019 року-за ч.1 ст. 130, ч.2 ст. 126, ст. 126-1 КУпАП (а.с.33). Згідно довідки Талалаївської селищної ради від 24.06.2019 року ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні своєї доньки ОСОБА_5 (а.с.21). Згідно повідомлення служби у справах дітей Сумської міської ради від 20.09.2019 року ОСОБА_4 проживає без реєстрації у співмешканця, зареєстрована разом з сином ОСОБА_6 в Центрі реінтеграції бездомних осіб, не працює, проживає на утриманні співмешканця (а.с.24-25). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів наростаючими підсумком з вересня 2018 року (а.с.35). Згідно повідомлення Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ОСОБА_7 має заборгованість зі сплати аліментів з 12.07.2011 року по 01.10.2019 року на суму 34 089 грн. 11 коп. (а.с.38). Рішенням виконавчого комітету Талалаївської селищної ради № 79 від 12.12.2019 року визнано за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_5 (а.с.23). Висновком служби у справах дітей Сумської міської ради від 20.01.2020 року визнано за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 (а.с.70). Згідно довідки Талалаївської школи мистецтв ОСОБА_5 з 01 листопада 2018 року навчається в школі мистецтв в класі хореографії (а.с.40). Згідно характеристики Липівської ЗОШ на ученицю ОСОБА_5 , то вона зарекомендувала себе як фізично та розумово розвинена учениця. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівнів. Сумлінно ставиться до виконання громадських доручень, бере активну участь у громадському житті класу та школи. Даша проживає з бабусею в будинку опікуна, де їй створені всі умови для проживання та навчання. Бабуся постійно слідкує за навчанням Даші, часто відвідує школу, спілкується з вчителями. Батьки протягом усіх років навчання ні разу не з`являлися до школи, не цікавились навчанням доньки. (а.с.28). Про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не утримують свою доньку та не займаються її вихованням підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що застосуванню підлягають наступні норми права. В ході розгляду справи суд прийшов до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу батьківства і утримання дітей, які регулюються положеннями як Сімейного Кодексу України, так і інших нормативно -правових актів.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов`язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вихованням та утриманням неповнолітньої дитини не займаються, не цікавляться її духовним та матеріальним станом, хоча мають можливість це зробити, вони працездатного віку, будь-яких вад здоров`я не мають, ніяких перешкод, крім власного небажання це робити.

Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз`яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Також суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, судом ще у 2010 році було постановлено рішення про відібрання у відповідачів дитини без позбавлення їх батьківських прав. Але за цей час, що пройшов з моменту винесення зазначеного рішення, відповідачі для себе висновків не зробили, поведінку свою не виправили, з клопотанням про повернення дитини до компетентних органів не зверталися - судом не було встановлено наявності клопотання хоча б одного з батьків про повернення їм дитини, тому суд приходить до висновку, що ситуація з відібранням дитини їх влаштовує.

При розгляді даної справи суд керується також і практикою ЄСПЛ, який у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Під час розгляду справи було встановлено, що проживання дитини з батьками не буде відповідати їх інтересам, поскільки батьки не створили для цього умов, не працюють, не мають можливості її утримувати належним чином, не переглянули своєї поведінки та відношення до дитини, той стиль життя та поведінки відповідачів, який вони дотримуються на даний час, не може бути належним прикладом для наслідування, тому позбавлення батьків батьківських прав буде в інтересах неповнолітньої дитини, таким чином позов підлягає до задоволення. Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачі не позбавлені можливості поновити свої батьківські права відносно неповнолітньої дитини, як це передбачено ст. 169 СК України, коли зміниться їх поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Частиною 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поскільки при подачі позову до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 150, 164-166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 4, 10, 12, 13, 58-60, 76-84, 89, 133, 141, 211, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , треті особи - орган опіки і піклування Талалаївської селищної ради, служба у справах дітей Талалаївської РДА, служба у справах дітей Сумської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 840 грн. 80 коп. з кожного судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя Л.В.Тіщенко