Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1637/19
Провадження № 2/433/95/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020 року Троїцький районний суд Луганської області

в складі: головуючого - судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Кіян А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та усунення перешкод в користуванні грошовими коштами, -

В С Т А Н О В И В :

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивач є власником платіжної банківської карти № НОМЕР_1 , виданої на обслуговування банківського рахунку, відкритого АТ КБ «Приватбанк». 05 січня 2018 року маючи намір скористатися платіжною карткою, позивач виявила, що картку заблоковано. Через декілька днів, засобом телефонного зв`язку працівником банку позивача було повідомлено, що обмеження користування рахунком і карткою відбулося через необхідність перевірки фінансових операцій службою безпеки банку через виявлення шахрайських дій. На момент здійснення останньої фінансової операції на рахунку залишалися кошти в межах залишку в сумі 10671 грн. 66 коп. Незважаючи на подальші чисельні звернення, працівники банку не надали позивачу жодних пояснень та рекомендували для вирішення ситуації звернутися до правоохоронних органів або суду. Листом від 02 серпня 2018 року фахівцями банку позивача повідомлено, що правовою підставою припинення обслуговування є п. 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, однак не зазначено, які саме дії стали приводом для блокування карти та припинення обслуговування позивача як клієнта банку. Таким чином, починаючи з 05 січня 2018 року по теперішній час у позивача відсутня можливість вільно розпоряджатися власними коштами у сумі 10671 грн.66 коп. Позивач просить суд визнати дії відповідача щодо повного обмеження доступу до банківського рахунку протиправними, зобов`язати відповідача усунути позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами на банківському рахунку шляхом негайного розблокування банківського рахунку та надання можливості зняти грошові кошти, а також стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення надання фінансових послуг з банківського рахунку, що обслуговується платіжною карткою, у сумі 192 410 грн. 15 коп.

Позивач у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без її участі, про що направила відповідну заяву. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, позовні вимоги не визнав, вважає, що відсутні підстави для їх задоволення. Вказує на те, що на даний час рахунок позивача розблоковано, вимога у цій частині позову виконана банком у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підтвердження позовних вимог позивачем було надано копію платіжної картки АТ КБ «Приватбанк» - картка «Універсальна», № НОМЕР_1 , строк дії картки 07/21, mastercard (а.с. 8).

Також позивачем надано роздруківку руху коштів по рахунку за карткою № НОМЕР_1 з вікна інтернет-банкінгу «Приват24», з якого вбачається, що станом на 27 травня 2018 року на рахунку були наявні грошові кошти на суму 10671 грн. 66 коп. Операції за рахунком було заблоковано у зв`язку з наявністю шахрайських дій (а.с. 9-15).

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України серії ІІА № 1262114 ОСОБА_1 на території України станом на 30 травня 2019 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 16).

Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» на звернення ОСОБА_1 від 02 серпня 2018 року № 20.1.0.0.0/7 - 180708/607 на 98471-ВБ від 08 липня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» припинив обслуговування платіжної картки позивача. Підставою для припинення обслуговування є п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 17).

Зі сторони відповідача було надано копію анкети-заяви ОСОБА_1 на оформлення платіжної картки (а.с. 39). Інших доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем до суду надано не було.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно із ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Жодних доказів, які б спростовували інформацію, викладену позивачем щодо підстав блокування картки, відповідач не надав, хоча й зазначив, що на даний час рахунок позивача розблоковано, однак не направив до суду на підтвердження вказаного жодного документу, тому суд приходить до переконання про можливість задоволення позовної вимоги, щодо зобов`язання відповідача усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні грошовими коштами на банківському рахунку позивача.

При цьому, позивач є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов`язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 6-64цс19) дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з банку пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», обґрунтувавши цей висновок тим, що відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунка сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Отже, за змістом наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду вартість послуги, на яку нараховується пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення, співпадає з розміром утримуваних банком коштів (у контексті вирішуваної справи - сума неповернутого банківського вкладу з нарахованими на нього відсотками, який після закінчення строку дії відповідного договору трансформувався у банківський рахунок).

Таким чином, відмова банку виконати розпорядження клієнта з перерахунку належних йому за договором банківського рахунку коштів свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом, у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про перерахунок коштів до дня фактичного їх повернення позивачу, а у даному випадку, не виходячи за межі позовних вимог, за 601 день, як зазначено в розрахунках позивача (320 грн. 15 коп. * 601 день = 192410 грн. 15 коп.)

За таких обставини, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так як позивачем за змістом заявленого позову доведено та відповідачем в силу принципу змагальності сторін не спростовано обґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судом остаточного рішення по справі.

Згідно ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 2030 грн. 82 коп.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 80, 81, 141, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України і на підставі ст. 41 Конституції України,ст. ст. 509, 525, 526, 549, 629, 1066, 1067, 1074 ЦК України, ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нижня Вільхова Станично-Луганського району Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1д) про захист прав споживачів та усунення перешкод в користуванні грошовими коштами, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо повного обмеження доступу до банківського рахунку, що обслуговується платіжною карткою № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 з 05 січня 2018 року.

Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами на банківському рахунку, що обслуговується платіжною карткою № НОМЕР_1 в межах залишку коштів у сумі 10 671 (десять тисяч шістсот сімдесят однієї) гривні 66 (шістдесят шести) копійок, шляхом негайного розблокування банківського рахунку та надання можливості зняти грошові кошти.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення надання фінансових послуг з банківського рахунку, що обслуговується платіжною карткою № НОМЕР_1 в сумі 192 410 (сто дев`яносто дві тисячі чотириста десять) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у сумі 2030 (дві тисячі тридцять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.І.Суський

27.08.20