Провадження № 2/201/2772/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2019р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягення , в якій позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-2).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що між ОСОБА_1 і ПАТ «АктаБанк» укладено кредитний договір №/Т/972119 від 30.04.2013р.

23.03.2018р. між ПАТ «АктаБанк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2, у відповідності до якого ПАТ «АктаБанк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до позичальників, заставодавців і поручителів, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №/Т/972119 від 30.04.2013р. в сумі 27 115,00 грн., з яких: 11 667,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,00 грн. - заборгованість за процентами; 12 897,00 грн. - заборгованість за комісією; 2550 грн. - штрафи, пені.

На виконання п. 3.4 договору про відступлення прав вимоги у відповідності до ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України на адресу відповідача, зазначену в кредитних договорах, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлене повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах та включення персональних даних до бази персональних даних.

Абз. 2 п. 3.4 договору про відступлення прав вимоги передбачено, що банк здійснює повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «АктаБанк» протягом 2-х робочих днів (повідомлення за 26.03.2018р. за посиланням http://www.aktabank.com/).

Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредитні кошти у строки, передбачені кредитними договорами. На адресу відповідача направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу.

На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № /Т/972119 від 30.04.2013п. в сумі 27 115,00 грн., з яких 11 667,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,00 грн. - заборгованість за процентами; 12 897,00 грн. - заборгованість за комісією; 2 550 грн. - штрафи, пені. (а.с. 1-2).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2020р. задоволені позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № /Т/972119 від 30.04.2013р. в сумі 11 668,00 грн., з яких: 11 667,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,00 грн. - заборгованість за процентами. В іншій частині позовним вимог було відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 826,64 грн. (а.с. 43 - 48).

02.07.2020р. до суду звернувся відповідач ОСОБА_1 із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив переглянути заочне рішення суду, скасувавши його. Разом із заявою відповідач надав клопотання, в якому просив поновити пропущений строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 60 - 61).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2020р. задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, поновлений строк на її подання, скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2020р. у цивільній справі № 201/13275/19, справу призначено до розгляду (а.с. 91).

10.09.2020р. ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву (а.с. 111), в якому зазначив, що кредит ним був сплачений повністю, підтвердженням чого є відповідні квитанції. ПАТ «АктаБанк» в кредитному договорі чітко прописав строк повернення кредитних коштів. Кінцевою датою виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту є 29.04.2016р., що визначеною графіком платежів.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно із ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, на переконання відповідача, строк звернення з вказаним позовом закінчився ще у квітні 2019 року, а тому є підстави у застосуванні строків позовної давності і як наслідок відмови у позові.

Окрім вищезазначеного, ПАТ «АктаБанк» відповідно до п. 4.2.8 договору від 30.04.2013р. № /Т/972119, здійснюючи відступлення права вимоги за договором третім особам, мав письмово повідомити про це позичальника (відповідача) протягом 5-ти днів після відступлення. Але, він не був повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь позивача.

Вказує, що ним сплачено на погашення заборгованості за кредитним договором № /Т/972119 від 30.04.2013р. ще на користь ПАТ «АктаБанк» 32 187,64 грн., що підтверджено квитанціями.

На підставі викладеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Незамай А.Д. (діє на підставі довіреності від 02 грудня 2019 року - а.с. 124) надала відповідь на відзив (а.с. 112 - 120), в якому вказувала, що на підтвердження не погашеної заборгованості відповідача за кредитним договором №/17972119 від 30.04.2013р. позивач додавав до позову розрахунок заборгованості за період з 23.03.2018р. по 30.09.2019р., який розроблений, виданий, оформлений TOB «ФК «ЄАПБ», є офіційним документом, який підтверджує кредитну заборгованість.

Звернув увагу суду на те, що до моменту відступлення права вимоги, а саме, до 23.03.2018р., заборгованість по кредитному договору нараховувалась ПАТ «АктаБанк», а TOB «ФК «ЄАПБ» після переуступки права вимоги не здійснював жодних додаткових нарахувань, не застосовувало жодних штрафних санкцій до відповідача, що видно з розрахунку заборгованості за період з 23.03.2018р. по 30.09.2019р. Всі нараховані, відсотки, пеня за порушення кредитних зобов`язань, та інші платежі нараховувались виключно первісним кредитором - ПАТ «АктаБанк».

На підтвердження суми заборгованості позивач до позов також додав копії кредитного договору, копія договору № 2 про відступлення права вимоги, Витяг з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами та Розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 23.03.2018р. (моменту відступлення права вимоги) по 30.09.2019р.

При цьому, кредитний договір, укладений між ПАТ «АктаБанк» і відповідачем, договір № 2 Про відступлення права вимоги укладений між ПАТ «АктаБанк» та TOB «ФК «ЄАПБ» не визнані недійсними, а в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Також зазначив, що з урахуванням вимог ч. 1 ст. 259 ЦК України у п. 5.3 кредитного договору №/17972119 від 30.04.2013р. сторони домовилися про термін позовної давності у 10 років по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, пені та/або штрафів. Тому позивачем строк позовної давності не пропущений.

З урахуванням викладеного, наполягав на задоволенні позовних вимог.

08.09.2020р. представник представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» Незамай А.Д. надала клопотання, в якому вказала, що позивач не має можливості направити представника на розгляд справи, тому керуючись ч. 3 ст. 211 ЦПК України просить судові засідання проводити за відсутності представника позивача, задовольнити позов на підставі наявних в справі доказів (а.с. 102 - 103).

Відповідачем 22.09.2020р. надана заява про розгляд справи без його участі, без фіксації технічними засобами, у якій він просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 125).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 30.04.2013р. між ПАТ «АктаБанк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /Т/972119 (а.с. 4 - 5).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 20 000,00 грн., в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені цим договором строки.

Згідно з п. 2.1.1 договору процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу.

Відповідно до п. 2.1.2 договору позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 650,00 грн., що розраховується як 3,25 відсотків від суми кредиту вказаного в п. 2.1 цього договору, та включається в суму щомісячного платежу.

В день підписання кредитного договору клієнт сплачує банку комісію за надання -кредитних коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «АктаБанка», у розмірі 2,25 % відсотків від суми кредиту вказаної в п. 2.1 цього договору, що складає 450,00 (п. 2.1.2.1 договору).

Погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами, в сумі 1 205,64 грн. (п. 2.1.3 договору) - «щомісячний платіж» який включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту) та з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом 29.04.2016р. (включно), на умовах, зазначених цим договором, згідно додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1.3 договору).

23.03.2018р. між ПАТ «АктаБанк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2, у відповідності до умов якого ПАТ «АктаБанк» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів (надалі - боржників), зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору (а.с. 19 - 20).

Згідно з п. 2.2 договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з п. 6.5 договору відступлення права вимоги, цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.

Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № /Т/972119 від 30.04.2013р. в сумі 27 115,00 грн., з яких: 11 667,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 1,00 грн. - заборгованість за процентами; 12 897,00 грн. - заборгованість за комісією; 2550 грн. - штрафи, пені (а.с. 21).

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Як вбачається зі змісту кредитного договору № /Т/972119 від 30.04.2013р., між ПАТ «АктаБанк» та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо і комісійної винагороди за управління кредитом, про що свідчать підписи обох сторін у договорі.

Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.

Водночас, як видно з умов кредитного договору, ПАТ «АктаБанк» надало позичальнику кошти на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

У справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Як вбачається з кредитного договору № /Т/972119 від 30.04.2013р., відповідно до п. 2.1.2 договору встановлено сплату комісійної винагороди банку за супроводження кредиту з 1 по 36 місяць користування кредитом - 3,25 % від суми кредиту.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України № 168 від 10.05.2007р. (діяв на момент виникнення договірних правовідносин) визначає, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

В свою чергу відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

В розумінні положень чинного законодавства України, зокрема, ст. 1056 ЦК України, послуга, яку надає банк споживачу, - надання грошових коштів.

Згідно постанови Верховного Суду України від 16.11.2016р. у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Суд, вважає, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, проте, в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому банк нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним.

На підставі викладеного, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення комісії за кредитний договором № /Т/972119 від 30.04.2013р. в розмірі 12897,00 грн.

У вересні 2020 року представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Незамай А.Д. надано суду додаток № 1 до протоколу МКУА ПАТ «Актабанк» № 154 від 31.10.2018р., введений в дію з 01.11.2018р., відповідно до якого комісійна винагорода ПАТ «АктаБанк» з надання послуг за договорами фізичних та юридичних осіб наступна:

- за надання довідки про стан кредитної заборгованості за договорами юридичних осіб 500,00 грн., за договорами - фізичних осіб - 300,00 грн.; порядок та строк сплати - плата здійснюється до моменту надання послуги;

- за надання виписок по рахункам кредитної заборгованості за будь - який період - 200,00 грн. (за усі виписки в розрізі кредитного договору); порядок та строк сплати - плата здійснюється до моменту надання послуги;

- за надання, на запит клієнта, копій договорів, укладених з клієнтом, щодо банківських послуг, касових, розрахункових та інших документів, які зберігаються в архіві - 200,00 грн. (за кожний документ); порядок та строк сплати - плата здійснюється до моменту надання послуги;

- за надання довідки або листа, на запит клієнта, до Сервісного центру МВС про повне погашення заборгованості за кредитним договором - 500,00 грн.; порядок та строк сплати - плата здійснюється до моменту надання послуги;

- за надання листів до Державної реєстраційної служби або нотаріусу про припинення обтяження (іпотеки) та заборони відчуження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 800,00 грн. (в розрізі кожного договору застави / іпотеки); порядок та строк сплати - плата здійснюється до моменту надання послуги;

- за надання довідок: про наявність/відсутність залишків коштів на поточних/депозитних рахунках юридичних та фізичних осіб; про закриття поточних/депозитних рахунків юридичних та фізичних осіб - 100,00 грн.; порядок та строк сплати - плата здійснюється до моменту надання послуги;

- за надання виписок за поточними/депозитними рахунками юридичних та фізичних осіб - 150,00 грн. (за виписку по кожному рахунку); порядок та строк сплати - плата здійснюється до моменту надання послуги;

- за надання довідок щодо розрахунку заборгованості за кредитними договорами - 1800,00 грн. (в розрізі кожного кредитного договору); порядок та строк сплати - плата здійснюється до моменту надання послуги (а.с. 123).

При цьому, суд не приймає наданий представником позивача додаток як належний доказ обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісії за послуги, що супроводжують кредит, оскільки кредитний договір, який є предметом спору, був укладений 30 квітня 2013 року, тоді як вказаний додаток № 1 до протоколу МКУА ПАТ «АктаБанк» № 154 від 31 жовтня 2018 року, введений в дію з 01 листопада 2018 року та містить фіксовані розцінки на надання, за запитом клієнта, одноразових банківський послуг. Вказані розцінки не пов`язанні з сумою тіла кредиту та стягуються лише за зверненням клієнта банку на отримання відповідної послуги.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності.

Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015р.

Суд, вважає, що оскільки позивачем не надано розрахунку штрафу і пені в зв`язку з чим розмежувати їх неможливо, а тому позовні вимоги щодо стягнення штрафу та пені за кредитним договором № /Т/972119 від 30.04.2013р. в розмірі 2550,00 грн. не підлягають задоволенню.

Крім цього, судом встановлено, що відповідачем загалом було сплачено на користь ПАТ «АктаБанк» в рахунок сплати кредитного договору № /Т/972119 від 30.04.2013р. суму 32 187,64 грн., що підтверджується банківськими квитанціями (а.с. 73 - 82).

Суд звертає увагу на процесуальний обов`язок позивача вчасно надавати до суду першої інстанції належні і допустимі докази, що передбачено ст. 83 ЦПК України. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, ч. 4 ст. 83 ЦПК України.

В письмовій заяві про розгляд справи за відсутності позивача (у порядку спрощеного позовного провадження - без виклику сторін), представником зазначено про можливість розгляду справи за його відсутності, на підставі наявних доказів (а.с. 102 - 103).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Так, судом встановлено, що кредитодавцем неправомірно здійснювалося нарахування комісійної винагороди банку за супроводження кредиту з 1 по 36 місяць користування кредитом - 3,25 % від суми кредиту, які відраховувалися на користь банку зі сплачених відповідачем коштів, відповідно також неправомірно.

При цьому, представником відповідача не було надано суду Виписки по рахунку відповідача за для можливості здійснення розрахунку сум, які належали до стягнення з відповідача, за виключенням винагороди банку за супроводження кредиту.

Згідно із Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. № 254, ст. 41 Закону України «Про Національний банк України», ч.ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998р. № 566, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Згідно із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові по справі №161/16891/15-ц від 30.01.2018р., розрахунок заборгованості не є належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог банку. Доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам.

Отже, лише первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, підтверджують існування нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам.

Крім того, оскільки позивачем не надано розрахунку штрафу і пені, в зв`язку з чим розмежувати їх неможливо та виключити подвійне стягнення, а отже й неможливо встановити правомірність їх нарахування банком позичальнику.

Так, 30.04.2013р. відповідач отримав від ПАТ «АктаБанк» кредит у розмірі 20 000,00 грн. На погашення отриманих кредитних коштів ОСОБА_1 сплатив банку 32 187,64 грн.

Оскільки здійснений позивачем розрахунку заборгованості, яка заявлена до стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором від 30.04.2013р. не є належним доказом наявної заборгованості перед новим кредитором, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем вимог про стягнення заборгованості.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 206, 263 - 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 25 вересня 2020 року.

Суддя Наумова О.С.