Справа № 183/1201/18
№ 2/183/160/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Городецького Д. І.
секретаря судового засідання - Гончарової С.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - виконавчий комітет Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Служба у справах дітей Царичанської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
05березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд:
-позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, посилалася на те, що 20 листопада 2015 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , від якого вони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З жовтня 2017 року не проживають разом, не ведуть сумісне господарство, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкується з дитиною. У зв`язку з тим, що відповідач самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо доньки, не цікавиться їх здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, просила суд задовольнити її позов.
Відзив на позов відповідачем ОСОБА_2 не наданий.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 09 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків.
Після усунення позивачем недоліків, ухвалою суду від 05 квітня 2018 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивача, остання просила суд розглядати справу без її участі та участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи - виконавчого комітету Перещепинської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи без його участі, посилався на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
Представник третьої особи -Царичанської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності їх представника, також повідомив, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживає. Його місце проживання невідоме.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В зв`язку з наведеним, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши надані сторонами докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 20 листопада 205 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 64. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 було присвоєне прізвище ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 від 20листопада 2015 року (а.с. 6).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Малокозирщина Новомосковського району Дніпропетровської (актовий запис про народження № 45, складений 23 червня 2016 року виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області), що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 13 грудня 2017 року, виданим повторно (а.с. 7).
Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5).
За інформацією органу опіки та піклування Царичанської районної державної адміністрації ради - останнім відомим місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 , є адреса: АДРЕСА_1 - дана особа за вищевказаною адресою не проживає, місце його проживання невідоме.
17 вересня 2018 року Органом опіки та піклування виконавчого комітету Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області наданий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З акту обстеження умов проживання, складеного комісією органу опіки та піклування виконкому Перещепинської міської ради за місцем проживання ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір`ю позивача - ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого встановлено, що позивачем створені умови для комфортного проживання та повноцінного розвитку малолітніх дітей, кімната оснащена усіма необхідними меблями та іграшками. Стосунки в сім`ї злагоджені, існує порозуміння і повага одне до одного. За результатами обстеження та бесіди з матір`ю - було складено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 .
З інформації, наданої Малокозирщанським НВК «Школа-дошкільний заклад» за вих. № 223 від 12.09.2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виховується у дошкільному відділенні закладу з 01 червня 2018 року; дитина систематично відвідує заклад, завжди доглянута, охайна; мати ОСОБА_1 забезпечила дитину одягом, взуттям, необхідним приладдям; дбає про всебічний розвиток і виховання дитини; вчасно оплачує вартість харчування. Батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жодного разу не відвідав дитину в дитячому закладі, не бере участі у вихованні та утриманні дитини в дитячому закладу, не цікавиться життям і здоров`ям дочки ОСОБА_3 .
З копії рішення Новомосковскього міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/6773/17 від 19 квітня 2018 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірваний, рішення суду набрало законної сили 22 травня 2018 року
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не спілкується та не відвідує її.
Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину.
Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Оскільки малолітня дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , вона має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківства.
Приписами статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
На підставі статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя. Достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
На підставі статті 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини, він може бути позбавлений батьківських прав.
Згідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, ним не надано доказів наявності в нього на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, наявності інших обставини, що мають істотне значення.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню, а тому розмір аліментів на утримання дитини на користь позивача повинен становити 1/4 частки доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - виконавчий комітет Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Служба у справах дітей Царичанської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малокозирщина Новомосковського району Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 45, складений 23 червня 2016 року Виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаю стягнення з 05 березня 2018 року до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Учасники справи:
-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;
-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складене 07 вересня 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький