Провадження № 2/537/698/2020
Справа № 537/2197/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2020 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Скічко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

30.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до чоловіка ОСОБА_2 , в якій просила поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності їх подружжя, наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки SCODA, OCTAVIA А5, 2011 р.в., білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на неї, ринковою вартістю 186222,47 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості автомобіля в сумі 93111,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.08.2003 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського РУЮ м. Кременчука Полтавської області у книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис №277. У період шлюбу, за спільні кошти, подружжям придбано автомобіль марки SCODA, OCTAVIA А5, 2011 р.в., білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_1 . Позивачу не вдалося домовитися з відповідачем про добровільний поділ спільного автомобіля. В усній розмові відповідач повідомив, що відмовляється вирішити питання про поділ майна. Тому ОСОБА_3 звернулася до суду за захистом своїх майнових прав.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В підготовче засідання сторони не з`явилися, представник позивача та відповідач подали заяви про проведення підготовчого засідання без їх участі.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.09.2020 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

02.10.2020 року в судове засідання сторони не з`явилися, не подали заяв про розгляд справи по суті без їх участі. До суду подана мирова угода, укладена 01.10.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, яку вони просили розглянути та затвердити. За умовами мирової угоди:

«1. ОСОБА_2 відмовляється від своєї частки у спільному майні, яке придбано в період перебування у шлюбних відносинах, а саме від частки в автомобілі марки SCODA, OCTAVIA А5, 2011 р.в., білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

2. ОСОБА_1 виплачує на користь ОСОБА_2 , у якості компенсації вартість її частки у спільному майні кошти в розмірі 70000 грн. в продовж двох наступних років до 30.12.2022 року по 35000 грн. за рік.

3. ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1 свою частку у спільному майні, яке придбано в період перебування у шлюбних відносинах, а саме частки в автомобілі марки SCODA, OCTAVIA А5, 2011 р.в., білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого ОСОБА_1 стає єдиним власником вказаного майна.

4. Судові витрати понесені позивачем у справі покладаються на позивача та відшкодуванню відповідачем не підлягають.

5. Судові витрати понесені відповідачем у справі покладаються на відповідача та відшкодуванню позивачем не підлягають.

6. Сторони погодили, що підписання даної мирової угоди засвідчує вирішення спору мирним шляхом, а також відсутність в майбутньому будь-яких претензій та вимог стосовно поділу спільного майна подружжя, а саме автомобіля марки SCODA, OCTAVIA А5, 2011 р.в., білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

7. Сторони усвідомлюють наслідки укладення мирової угоди, зміст ст.ст.255, 256 ЦПК України сторонам роз`яснені та зрозумілі.

8. Одностороння відмова від мирової угоди не допускається.

9. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі і держави.

10. Мирова угода складена у трьох оригінальних примірниках, по одному для кожної із сторін та один примірник для суду. Мирова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами та затвердження її відповідною ухвалою суду.

11. У випадку невиконання даної мирової угоди сторонами в добровільному порядку, ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

12. Сторони стверджують, що мирова угода є вільною, не порушує будь-які права та інтереси, мирова угода не шкодить державним і громадським інтересам, під виглядом мирової угоди не затверджується незаконна угода, не втілюється договір, не пов`язаний з предметом позову і може бути визнана судом.»

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про визнання та затвердження умов мирової угоди та закриття провадження у справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд вважає, що умови мирової угоди суперечать закону та порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Так, у змісті позову зазначено, що ОСОБА_1 в період шлюбу з ОСОБА_2 придбала та зареєструвала на своє ім`я автомобіль SCODA, OCTAVIA А5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 . Тому вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Проте ОСОБА_1 , незважаючи на те, що автомобіль зареєстрований саме на неї, не змогла домовитися з ОСОБА_2 про добровільний поділ спільного майна. З цих підстав ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Не з`явившись в жодне підготовче та судове засідання, подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з мировою угодою про поділ спільного майна, а саме автомобіля SCODA, OCTAVIA А5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , яку просили затвердити.

За таких обставин станом на 02.10.2020 року суду не доведено, що права позивача ОСОБА_1 були порушені чи не визнавались відповідачем ОСОБА_2 , що між подружжям існує спір про поділ спільного автомобіля, а затвердження угоди між подружжям про поділ спільного автомобіля не могло бути посвідчено в установленному Законом порядку, в тому числі шляхом вчинення нотаріусом нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про нотаріат», на нотаріат в Україні покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Матеріали справи не містять жодних документів на підтвердження відсутності накладення обтяжень на майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тому станом на 02.10.2020 року суду не доведено, що умови мирової угоди, укладеної 01.10.2020 року між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ спільного автомобіля SCODA, OCTAVIA А5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.11.2019 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) висловила позицію, що реєстрація права власності у період, коли на майно накладено арешт, не відповідає вимогам закону. Під час дії арешту жодних дій ні власник, ні особи, які вважають себе власниками, без дозволу ДВС не можуть вчиняти дії щодо арештованого майна, а мають оскаржити вказані дії ДВС чи постанову про накладення арешту у разі незгоди із нею.

Відповідно до статей 69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною п`ятою статті 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Такого ж по суті висновку щодо необхідності внесення одним з подружжя коштів на депозитний рахунок суду при поділі майна подружжя дійшов Верховний суд України у постанові від 18.01.2017 року у справі №405/343/15-ц, у постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2811цс15.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, не внесла на депозитний рахунок суду суму відшкодування вартості частини майна, яка є гарантією справедливої сатисфакції ОСОБА_2 у зв`язку з припиненням його права на частку у спільному майні, для забезпечення виконання позивачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед відповідачем ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд вважає, що умови мирової угоди, укладеної 01.10.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суперечать закону та є невиконуваними.

За таких обставин, відповідно до положень п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні мирової угоди і продовжити судовий розгляд.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 207, 258-261, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної 01.10.2020 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, а саме автомобіля SCODA, OCTAVIA А5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

Продовжити судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Викликати учасників справи в судове засідання, яке відбудеться 21.10.2020 року о 08 год. 45 хв. в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за адресою м. Кременчук вул.. Троїцька, 37/49.

Ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.