ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/288/19
Провадження № 22-ц/4820/201/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю: позивача, представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №682/288/19 за апеляційною скаргоюДержавного агентства рибного господарства України на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року (суддя Зеленська В.І., повне судове рішення складено 30 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про стягнення заробітної плати, моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

31 січня 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 19 лютого 2013 року він був прийнятий на посаду водія Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області. За період роботи з 2014 року по 2018 рік відповідач не нарахував і не виплатив йому доплату за ненормований робочий день у розмірі 25% посадового окладу за відпрацьований час. Встановлення такої доплати для водіїв передбачено п. 11. розділу ІІІ «Оплата праці» та п. 3.1. розділу VI «Соціальні пільги та гарантії» Колективного договору, прийнятого та схваленого на загальних зборах трудового колективу управління 24 грудня 2012 року. Згідно з наданим розрахунком розмір доплати з урахуванням встановленого посадового окладу складає: за 2014 рік - 1908,20 грн; за 2015 рік - 3681,61 грн; за 2016 рік - 4038,11 грн; за 2017 рік - 6091 грн; за 2018 рік - 3434,33 грн, а всього - 19154,28 грн. Порушення його права на оплату праці призвело до заподіяння моральної шкоди, оскільки переніс моральні страждання, змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя, призначена в меншому розмірі пенсія погіршує його матеріальний стан.

Тому, позивач просив стягнути на його користь доплату за ненормований робочий день у сумі 19154,28 грн і моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного агентства рибного господарства України, Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 доплату в сумі 18849,78 грн і моральну шкоду в розмірі 5000 грн, судові витрати в сумі 384,20 грн. Вирішено питання про судовий збір.

Державне агентство рибного господарства України, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення. Посилається на порушення норм процесуального права. Суд розглянув справу за відсутності представника Держрибагентства, щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Рішенням суду стягнуто грошові кошти з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області в той час, коли юридична особа була ліквідована. 02 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про припинення юридичної особи.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2020 року до участі у справі залучено правонаступника ліквідованого Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області Державне агентство рибного господарства України.

У засіданні апеляційного суду представник Державного агентства рибного господарства України апеляційну скаргу підтримала. Позивач і його представник визнали її необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2, п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи 20 травня 2019 року суд першої інстанції розглянув справу за відсутності представника Державного агентства рибного господарства України. Відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання суду відсутні.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

Повістка про виклик у судове засідання 20 травня 2019 року надсилалася 06 травня 2019 року лише Управлінню охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області.

Проте, 02 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про припинення юридичної особи Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області.

Державне агентство рибного господарства України за місцем його знаходження (вул. Січових Стрільців, буд. 45-А, м. Київ) про розгляд справи не повідомлялося.

На підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною 10 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю.

Отже, судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Справу розглянуто за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, який такою підставою обґрунтовує свою апеляційну скаргу, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

У зв`язку з наведеним заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги.

Крім того, помилковим, таким, що не відповідає обставинам справи, є висновок суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Встановлено, що на підставі наказу №15-к від 18 лютого 2013 року (а.с.51) ОСОБА_1 призначений на посаду водія Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Відповідно до розрахункових відомостей заробітної плати за 2014-2018 роки (а.с.13-17, 67-71) структура заробітної плати позивача: посадовий оклад згідно зі штатним розписом, надбавка за інтенсивність, індексація заробітної плати, премія.

У табелях обліку робочого часу працівників управління (а.с.72-83) наявні відмітки про робочий час водія ОСОБА_1 вісім годин на день.

Позивач вважає, що за період роботи з лютого 2014 року по липень 2018 року відповідач не нарахував і не виплатив йому доплату за ненормований робочий день у розмірі 25% посадового окладу за відпрацьований час, передбачену Колективним договором. За його підрахунком розмір не виплаченої доплати складає 19154,28 грн.

Зазначені вимоги ОСОБА_1 підтвердив у суді апеляційної інстанції.

Статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до п. 11. розділу ІІІ «Оплата праці» та п. 3.1. розділу VI «Соціальні пільги та гарантії» Колективного договору, прийнятого та схваленого на загальних зборах трудового колективу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області 24 грудня 2012 року, водіям легкових автомобілів установлюється та виплачується доплата за ненормований робочий день у розмірі 25% посадового окладу за відпрацьований час.

На підставі наказу Міністерства праці України від 02 жовтня 1996 року №77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 1996 року за №593/1618, надано право керівникам в межах установлених фондів оплати праці та граничної чисельності працівників установлювати доплати робітникам, у тому числі доплати водіям автомобілів (легкових і вантажних) та автобусів, зайнятим у сфері обслуговування органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їхніх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів за ненормований робочий день у розмірі 25 відсотків тарифної ставки за відпрацьований час.

Згідно з п. 2.10 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року №340 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за №811/18106, водіям легкових автомобілів (крім таксі) у разі потреби може встановлюватися ненормований робочий день, тобто понад нормальну тривалість робочого часу. Ця робота не вважається надурочною, і за неї не здійснюється додаткова оплата перепрацьованого часу. Кількість годин перепрацьованого часу при такій роботі визначається у колективному договорі.

В одіям з ненормованим робочим днем надається у формі компенсації щорічна додаткова відпустка та у випадках, передбачених законодавством, провадиться відповідна оплата за виконаний обсяг робіт, ступінь напруженості, складність і самостійність у роботі, необхідність виконання службових завдань понад установлену тривалість робочого часу.

Отже, режим ненормованого робочого дня встановлюється для певної категорії працівників у разі неможливості нормування часу трудового процесу. Обов`язки працівників з ненормованим робочим днем повинні бути зафіксовані в трудовому договорі, посадових інструкціях. Конкретний перелік професій і посад, для яких може застосовуватися ненормований робочий день, може визначатися колективним договором.

Ні наказом про призначення ОСОБА_1 на посаду водія, ні Посадовою інструкцією водія Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області, з якою позивач ознайомлений 19 лютого 2013 року, не передбачено встановлення для водія управління ненормованого робочого дня.

Колективний договір Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області передбачає виплату водіям легкових автомобілів доплати за ненормований робочий день у розмірі 25% посадового окладу за відпрацьований час.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що відпрацьований водієм ОСОБА_1 час свідчить про ненормований робочий день.

За інформацією відповідача (а.с.49) за позивачем за час роботи були закріплені два службових автомобіля УАЗ-3701, який не використовувався з лютого 2013 року, та ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_1 , який використовувався: 13-31 січня 2014 року, 18-31 серпня 2015 року, у травні-липні 2017 року, 01-15 вересня 2017 року, 10-31 жовтня 2017 року, у січні-лютому 2018 року, 07-16 березня 2018 року, у квітні і червні 2018 року, 02-18 липня 2018 року.

У наданих сторонами подорожніх листах службового легкового автомобіля ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_1 (а.с.21-39, 55-66) за участі водія ОСОБА_1 транспортний засіб використовувався 13-31 січня 2014 року, 18-31 серпня 2015 року, у травні-липні 2017 року, вересні 2017 року, 10-31 жовтня 2017 року, у січні-лютому 2018 року, 07-16 березня 2018 року, у квітні-червні 2018 року, 02-18 липня 2018 року. Фактичний час використання: виїзд з гаража 09-00 год., повернення до гаража 18-00 год.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження використання службового автомобіля в інший період часу та час, відпрацьований позивачем в якості водія.

Не підтверджують встановлення ненормованого робочого дня для водія управління й інші зазначені позивачем письмові докази на підтвердження позовних вимог, а саме план-накази, звіти про виконану роботу, протоколи про адміністративні правопорушення.

Досліджені апеляційним судом план-накази на проведення рибоохоронних рейдів за 2014 - 2018 роки, табелі обліку робочого часу свідчать про те, що позивач входив до складу рейдової групи, з ним проводився інструктаж. Частина звітів про виконану роботу у зазначений період містить відмітку про учасника рейдів ОСОБА_1. План-накази містять вказівку «з розрахунку роботи не перевищуючи 40 годин на тиждень кожним працівником не включаючи вихідних та святкових днів» і не містять відмітки в графі «зазначення транспортних або плавзасобів, на яких буде проводитись рейд, або пішим порядком».

Протоколи про адміністративні правопорушення за 2014 - 2018 роки, складені за результатами проведення рейдів, не містять відомостей щодо складення їх за участі ОСОБА_1 .

Зазначені документи не підтверджують використання службового автомобіля під час рейдів та виконання позивачем обов`язків водія в інші дні, крім тих, що зазначені в подорожніх листах.

Відповідно до п. 2.8 Посадової інструкції водія Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Хмельницькій області до складу завдань та обов`язків водія входить ведення активної рибоохоронної діяльності разом з інспекторським складом.

Згідно з розрахунковими відомостями заробітна плата позивача за 2014 - 2018 роки, крім посадового окладу, включала надбавку за інтенсивність і премію.

Показання допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_4 про виконання ОСОБА_1 обов`язків водія в рибоохоронних рейдах з перевищенням встановленої норми тривалості робочого дня чи тижня не можуть бути визнані допустимим і достатнім доказом на підтвердження позовних вимог.

Отже, дослідивши наведені вище докази, апеляційний суд не встановив запровадження роботодавцем для водія ненормованого робочого дня, використання службового автомобіля та виконання позивачем посадових обов`язків водія з ненормованим робочим днем, що давало би йому право на отримання доплати в розмірі 25% посадового окладу за відпрацьований час.

Відповідно до протоколу відвідування № ХМ - 2392 від 31 серпня 2018 року, складеного начальником відділу з питань експертизи умов праці (інспектором праці) Управлінням Держпраці у Хмельницькій області за результатами розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 , в ході здійснення відвідування і дослідження первинних бухгалтерських і кадрових документів не виявлено випадків залучення адміністрацією установи ОСОБА_1 до роботи в нічний час чи понад встановлену норму тривалості робочого часу та запровадження для водія ненормованого робочого дня.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то вони є похідними. У зв`язку з відсутністю порушень вимог трудового законодавства щодо оплати праці позивача, не підлягають задоволенню його вимоги про стягнення моральної шкоди.

За змістом ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Документально підтверджені витрати відповідача по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1152 грн 60 коп на підставі ч.7 і ч.13 ст. 141 ЦПК України необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд враховує суму судового збору, яка підлягала сплаті за подання апеляційної скарги, а не фактично сплачену в більшому розмірі суму судового збору.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного агентства рибного господарства України задовольнити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про стягнення заробітної плати, моральної шкоди відмовити.

Витрати Державного агентства рибного господарства України по оплаті судового збору у сумі 1152 грн 60 коп (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн 60 коп) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта