ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/8690/19
Провадження № 22-ц/4820/878/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Дубової М.В.,

учасники справи: представник банку Москалюк С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року (суддя Палінчак О.М.) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 червня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HMIBGK00007463, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 56 950,00 доларів США на термін до 04.06.2027 року, відповідач, в свою чергу, зобов`язувався повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування ними в строки та порядку встановленими кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 06.06.2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Проте, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання перед банком щодо погашення кредиту належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі: 8 859,79 доларів США тіло кредиту, 1441,47 доларів США відсотки за користування кредитом, 940,84 доларів США комісія за користування кредитом, 447,24 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Посилаючись на зазначене, банк просив суд стягнути солідарно з відповідачів, а саме позичальника та поручителя, заборгованість за кредитним договором тільки у розмірі 8 859,79 доларів США, а також судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 859,79 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 1 862 грн. 55 коп.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку. Щодо вимоги про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 , суд визнав поруку припиненою внаслідок збільшення без згоди поручителя обсягу відповідальності, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» частково, а саме, стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно тіло кредиту в сумі 6159,00 доларів США.

В обґрунтування скарги зазначає, що висновок суду про те, що порука припинилася є помилковим, так як АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не просить стягнення відсотків за вказаним кредитним договором, а лише частку тіла кредиту за які поручилась ОСОБА_2 . На необхідність стягнення коштів за кредитним договором також і з ОСОБА_2 вказує те, що ціль кредиту є споживчою, та в період отримання кредитних коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, кошти були отримані в інтересах сім`ї, тому цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Крім того, вважає розрахунок заборгованості, наданий банком, невірним, оскільки в судовому рішенні зазначено, що дійсно відсоткова ставка була змінена АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в сторону зростання безпідставно, але з ОСОБА_1 стягнуто борг із врахуванням безпідставно підвищених відсоткових ставок, що весь період часу впливали на нарахування тіла кредиту, його погашення, а в подальшому і на стягнення коштів в якості боргу за тілом кредиту. Згідно проведеного розрахунку ОСОБА_1 , заборгованість за тілом кредиту становить 6159,00 доларів США.

У відзиві на апеляційну АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з тим, що у неї є певні ускладнення з здоров`ям після захворювання, а ОСОБА_1 - перебуває в іншій області, на підтвердження зазначеного будь-які докази суду не надано. Враховуючи вже неодноразове відкладення розгляду справи саме за клопотаннями апелянта, зважаючи на розумність строків розгляду справи, колегія суддів вважає причину неявки апелянта та його представника неповажною та вважає за можливе розглянути справу відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник банку ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити. Пояснила, що ОСОБА_1 26 червня 2020 року заборгованість за кредитним договором № HMIBGK00007463 від 06 червня 2007 року погашено в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника банку, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 06 червня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № HMIBGK00007463, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 56 950,00 доларів США, на строк з 06.06.2007 року по 04.06.2027 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.08 % річних, щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитним договором, який включає заборгованість за кредитом, відсотками та винагородою, та складає 553,25 дол.США.

Відповідно до пункту 2.3.1 Кредитного договору № HMIBGK00007463 від 06.06.2007 року, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше, ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання кредитного договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу у чинність зміненої процентної ставки.

06 червня 2007 року, з метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № HMIBGK00007463/1, за яким поручитель поручилась перед банком за належне виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору від 06.06.2007 року № HMIBGK00007463.

04 липня 2013 року між банком та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 06.06.2007 року № HMIBGK00007463., за умовами якої, а саме згідно з пунктом 3 пункт 7.1 самого кредитного договору викладено в іншій редакції, а саме: банком надано кредит у розмірі 58567,91 грн., сплата відсотків за користування кредитом 12,70% на рік. Крім того, передбачено пунктом 2 додаткової угоди, що у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в графіку погашення кредиту (додаток до цієї додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 273,59 дол.США.

За пунктом 7 Додаткової угоди від 04 липня 2013 року в разі порушення Позичальником строків сплати відсотків за користування Кредитом та винагород, зазначених в Договорі, сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання Позичальником зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: - у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування Кредитом; - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених Договором. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 років.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № HMIBGK00007463 вбачається, що ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору, зокрема щодо порядку та строків виплат за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі: 8 859,79 доларів США - за тілом кредиту, 1441,47 доларів США - відсотків за користування кредитними коштами, 940,84 доларів США комісії за користування кредитом, 447,24 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 628 ЦК України).

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пені припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розрахунку заборгованості, наданого банком станом на 18 січня 2019 року, відповідачі не спростували.

Інших доказів, які б поставили під сумнів його правильність матеріали справи не містять, тому колегія суддів вважає його належним доказом.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" (далі N 661-VI, який набрав чинності 9 січня 2009 року, положення ЦК України доповнено статтею 1056-1, частиною другою якої передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Наведена редакція статті 1056-1 ЦК України була чинною до 16 жовтня 2011 року.

Умовами кредитного договору 2.3.1 передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, збільшення розміру процентної ставки банком було проведено в жовтні 2008 року, таким чином посилання апелянта в апеляційній скарзі щодо безпідставності підвищення відсоткової ставки не спростовує висновків суду щодо стягнення заборгованості за кредитом в межах заявлених позовних вимог з позичальника.

Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до статті 559 ЦК України (в редакції чинній на час укладення кредитного договору та договору поруки) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, закон пов`язує припинення договору поруки, на підставі частини першої статті 559 ЦК України, зі зміною основного зобов`язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов`язання, забезпеченого порукою.

Так, зміна умов зобов`язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов`язанням.

Виходячи з результату аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за наявності двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання; ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає у разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки або зміни ануїтетного платежу (зміни схеми погашення кредиту) в бік збільшення тощо.

Таким чином, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

У матеріалах справи відсутні докази надання ОСОБА_2 згоди, у визначений законом та умовами укладеного між сторонами договору спосіб, на збільшення обсягу її відповідальності.

Враховуючи умови додаткової угоди до кредитного договору від 04.07.2013 року, якою збільшено обсяг відповідальності позичальника без згоди поручителя, висновок суду першої інстанції, що порука ОСОБА_2 за кредитним договором від 06.06.2007 року № HMIBGK00007463 припинилася в силу норми частини першої статті 559 ЦК України є правильним.

Посилання суду першої інстанції як на підставу припинення договору поруки, збільшення розміру відсоткової ставки за пунктом 2.3.1 кредитного договору від 06 червня 2007 року є помилковим, та не призвело до неправильного вирішення справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, щодо неправомірності звільнення від солідарної відповідальності поручителя ОСОБА_2 , оскільки кредитний договір укладався в період шлюбу та в інтересах сім`ї, стягується позивачем з відповідачів тільки тіло кредиту, оскільки відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя? суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2020 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк