КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/499/20 Головуючий у І інстанції Кошель Л.М.
Провадження №22-ц/824/9854/2020 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

УСТАНОВИВ:

у січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 04 червня 2011 року по 05 липня 2019 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась їх спільна донька - ОСОБА_3 .

На даний час сторони проживають окремо, донька проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні.

Оскільки відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачкою та знаходиться на повному утриманні останньої, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 28 травня 2020 року, складеного начальником відділу захисту прав та інтересів дитини служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Махаринським Г.В.

21 липня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Коваля О.П., в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року залишити без змін.

Зокрема у відзиві зазначено, що не може вважатися доказом по даній справі доданий до апеляційної скарги акт обстеження умов проживання від 28 травня 2020 року, оскільки він був складений в травні місяці 2020 року, а позовна заява подана в грудні 2019 року. Крім того, акт складений за іншою адресою проживання, ніж зазначала позивач в своїй позовній заяві. Так, апелянт стверджувала, що малолітня донька проживала разом з нею за адресою - АДРЕСА_1 , а акт обстеження складений за адресою - АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на викладені в ній доводи. Просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції з огляду на необґрунтованість заявленого позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не надала суду доказів на підтвердження фактичного проживання їх спільної із відповідачем доньки - ОСОБА_3 разом з нею.

Колегія суддів не може погодитися із вказаними висновками, оскільки вони зроблені судом передчасно, без належного з`ясування обставин, що мають значення по справі.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 04 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відділі ДРАЦС Білоцерківського МРУЮ у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис №497.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2019 року у справі №357/4215/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Заперечуючи проти заявленого позову, представник відповідача - адвокат Коваль О.П., серед доводів, наведених у відзиві на позовну заяву, зазначив, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження її спільного проживання з дитиною. Зокрема, додана до позовної заяви декларація про вибір лікаря містить інформацію, що ОСОБА_3 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що є адресою проживання відповідача. Також це підтверджується довідкою про місце проживання та склад сім`ї, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області №1269 від 28.02.2020 року.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог з підстав не доведення позивачем обставин спільного проживання з дитиною, суд першої інстанції, всупереч положенням статті 263 ЦПК України, не встановив обставин фактичного місця проживання дитини, не перевірив, якими доказами відповідач спростовує факт проживання дитини з матір'ю та якими доказами підтверджує перебування дитини на утриманні батька.

З огляду на вказане, керуючись положеннями частини 1 статті 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права,та ухвалення нового судового рішення по суті спору.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно із статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Згідно із частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин 1 та 2 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм права, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини.

При визначенні розміру аліментів, відповідно статті 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання відсутній в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене та те, що дитина проживає з позивачем і перебуває на її забезпеченні, відповідач є особою працездатного віку, працюючий, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 27 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Посилання відповідача на те, що позивач не підтвердила своє право на призначення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , оскільки зареєстроване місце проживання дитини знаходиться за місцем проживання батька, не заслуговують на увагу, так як доказів, що вказують на фактичне місце проживання доньки не з матір`ю, а з батьком суду не надано.

Крім того, актом обстеження умов проживання від 28 травня 2020 року, складеного начальником відділу захисту прав та інтересів дитини служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Махаринським Г.В. встановлено фактичне місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. за подання позовної заяви та 1 152,60 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 1921 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко