Справа № 333/5036/20
Провадження № 2-о/333/234/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Наумової І.Й., за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_2 , заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про видачу обмежувального припису.

На обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що 07 березня 2009 року вона та зацікавлена особа ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із заявницею. Спільне життя з ОСОБА_3 не склалося та подружні стосунки припинені з липня 2018 року та за рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 червня 2019 року шлюб розірвано. Після припинення подружніх стосунків заявниця та ОСОБА_3 не дійшли згоди у способах участі батька у вихованні та спілкуванні з спільним сином, вирішення даного питання було зумовлено безліччю конфліктів, які на превеликий жаль впливають на емоційний стан дитини. Заявниця зазначає, що після розірвання шлюбу як мати дитини, створила гарні умови для проживання, виховання і розвитку малолітнього сина, дитина матеріально забезпечена, доглянута. Заявниця вказує, що не чинить перешкоди у спілкуванні сина з татом. Але між сторонами існує спір щодо графіку у спілкуванні батька з дитиною та участі його у її вихованні. Заінтересована особа, Батько дитини проти встановлення чіткого графіку спілкування зі спільною дитиною, бажає забирати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді, коли вважає за потрібне, без жодних домовленостей, без врахування інтересів та потреб сина, тому вона звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовом про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, та рішення у справі наразі не прийнято.

Заявниця зазначає, що ОСОБА_4 дуже переживає і соромиться, якщо приходить батько, оскільки останній змушує з собою спілкуватися, чого ОСОБА_4 не бажає. Зі сторони педагогів школи були наміри об`єктивно вплинути на батька учня 2-Б класу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , повідомивши, що останній зриває учбовий процес, лякає своєю некоректною поведінкою дітей, порушує карантинний режим, однак ОСОБА_3 звільняє заклад школи лише коли вчитель наполягає на виклику поліції. У Заявника своє бачення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а у Заінтересованої особи зовсім протилежні побажання, тому домовленості між ними не досягнуто, що породжує все нові та нові конфлікти.

Заявниця вказує, що у зв`язку з наявністю психологічного та фізичного насильства, що чинить Заінтересована особа по відношенню до Заявника, остання вважає, є жертвою домашнього психологічного і фізичного насильства, та потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому звертається з заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання якого: АДРЕСА_1 , яким заборонити йому наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник цю заяву підтримали, просили задовольнити з підстав зазначених у неї.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення цієї заяви, вважає її безпідставною. Вважає, що заявниця на нього психологічно тисне, оскільки постійно перешкоджає бачитись з дитиною, забороняє вчителю відпускати з ним дитину після школи. Дитина хоче з ним спілкуватись, але постійно на це потрібно дозвіл матері.

Представник заінтересованої особи - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши заявницю та її представника, зацікавлену особу ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та інші докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Крім правил Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спірних правовідносин необхідно застосувати правила СК України.

За правилами частини першої статті 2 СК України цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлені наступні обставини.

Заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_3 з 07.03.2009 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірваний на підставі рішення суду. Дані обставини визнані заявницею та заінтересованою особою ОСОБА_3 . Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

На теперішній час малолітній ОСОБА_4 мешкає з матір`ю - заявницею по справі, за адресою: АДРЕСА_2 . Дана обставина не заперечувалася заінтересованою особою ОСОБА_3 .

З пояснень учасників процесу вбачається, що наразі на розгляді в Жовтневому районному судді м. Запоріжжя знаходиться справа за позовом між батьками про визначення способів участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Відповідно до висновку невролога від 20.01.2020 р., за результатами обстеження ОСОБА_4 встановлено, що в у останнього невроподібний стан з нав`язливими рухами.

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою учня 1-го класу Запорізького НВК №70 ЗМР ОСОБА_4 , датованої 21.01.2020 р., ОСОБА_4 переживає тривогу, повязану з відносинами у родині. Фігуру батька хлопець сприймає як небезпечну, підсвідомо намагається уникнути контактів з ним. Спілкування з батьком негативно впливає на емоційний стан хлопця, викликає хвилювання, напругу.

Відповідно до довідки від 24.01.2020 р., наданої Запорізьким НВК №70 ЗМР, ОСОБА_4 , 07.03.2013 р., дійсно навчається в даному навчальному закладі. Батько неповнолітнього ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 , 1985 р.н.,) протягом першого півріччя навчального року не з`являвся в школі, батьківські збори не відвідував, контакт з вчителями не підтримував, успіхами сина не цікавився. Протягом останнього часу почав зустрічати ОСОБА_4 з групи продовженого дня. Проте, за даними психологічного обстеження, візити батька до школи негативно впливають на емоційний стан дитини. Активну участь у вихованні дитини беруть мати, ОСОБА_1 та бабуся, ОСОБА_5 . Вони зазвичай спілкуються з класним керівником, цікавляться успіхами ОСОБА_4 .

З відповідей Комунарського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області від 16.01.2020 р., 18.06.2020 р. на адвокатський запит вбачається, що СВ Комунарського ВП ДВП ГУНП здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001 за ч. 1 ст. 125 КК України. Слідчим СВ Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізі області прийнято рішення щодо закриття зазначеного кримінальн провадження за п.2 ч.І ст.284 КПК України. В подальшому дана постанова скасована, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню продовжено. 31.05.2020 р. о 12:08 до Комунарського ВП зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , до дівчини з дитиною підбіг хлопець відштовхнув дитину 8-10 років та вдарив дівчину. Чоловік не пускає дівчину до під`їзду. Повідомлення зареєстровано до журналу ЄО № 12496. Працівниками поліції встановлено при виїзді на місце події, що виник конфлікт між чоловіком та дружиною, який був вичерпаний до приїзду поліції, допомоги не потребують, заяв не надходило. У відповіді на запит повідомлено, що ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався, терміновий заборонний припис щодо нього не виносився.

Відповідно до відповіді Запорізького НВК №70 ЗМР від 07.09.2020 на адвокатський запит, 02.09.2020 року та 07.09.2020 року ОСОБА_3 з`являвся до Запорізького навчально-виховного комплексу № 70 Запорізької міської ради Запорізької області на урок фізичної культури, 2-Б класу який проводився на шкільному стадіоні під керуванням вчителя ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_4 батько учня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 намагався налагоджувати контакт з дитиною. Однак за, спостереженням вчителя фізичної культури, ОСОБА_4 злякано мовчав і на контакт з батьком не йшов. Вчитель коректно робила зауваження та просила ОСОБА_3 не заважати проведенню уроку та не відволікати ані вчителя, ані дітей, більш того ОСОБА_4 спілкуватися з батьком явно не бажав. 07.09.2020 року ОСОБА_3 повторно з`явився на урок фізичної культури, намагався розговорити дитину і не звертав увагу на вчителя ОСОБА_6 , яка наполягала вести себе коректно, оскільки ОСОБА_4 був спантеличений та зляканий, відчував хвилювання та бажання спілкуватися з батьком знову не мав. ОСОБА_3 на прохання вчителя ОСОБА_6 не реагував, наполягав на контакті з сином, однак бажання у ОСОБА_4 спілкуватися з батьком явного не було. Більш того, дитина відчувала сильний стрес, після відвідування батька поскаржилакся на погане самопочуття ( ОСОБА_4 повідомив вчителя, що болить живіт та голова), з цього приводу довелося звернутися за допомогою до шкільної медсестри. 08.09.2020 р. ОСОБА_3 прийшов до класної кімнати під час останнього уроку, який проводила учитель ОСОБА_7 , мав намір викликати ОСОБА_4 на розмову, але дитина злякано мовчала. Знову ОСОБА_3 не реагував на зауваження вчителя ОСОБА_7 , щодо зриву уроку та відволікання учнів від навчання. Під час батьківських зборів 27.08.2020 року ОСОБА_3 поводив себе зухвало. Звинувачував шкільний заклад, класного керівника ОСОБА_7 і ОСОБА_1 в змові проти своєї персони. Коли комплект підручників для ОСОБА_4 віддали матері, лаявся і заявляв про обмеження своїх прав. Відвідування батьком учня 2-Б класу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 школи відбувалися під час навчального процесу з порушенням карантинних правил, про які його попереджали, Однак ОСОБА_3 ігнорував на безпеку учнів всієї школи. ОСОБА_4 дуже переживає і соромиться, якщо приходить батько, оскільки останній змушує з собою спілкуватися, чого ОСОБА_4 не бажає.Зі сторони педагогів школи були наміри об`єктивно вплинути на батька учня 2-Б класу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , повідомивши, що останній зриває учбовий процес, лякає своєю некоректною поведінкою дітей, порушує карантинний режим, однак ОСОБА_3 звільняє заклад школи лише коли вчитель наполягає на виклик поліції.

Відповідно до відповіді Запорізького НВК №70 ЗМР від 08.09.2020 на адвокатський запит,01.09.2020 р. ОСОБА_3 , порушивши правила карантину, зайшов у приміщення ЗНВК № 70 до кабінету № 3 під час уроку. Батько виявив бажання поспілкуватися з сином, ОСОБА_4 , пояснивши що дуже давно не бачив хлопчика та хоче його обійняти, поцілувати. ОСОБА_3 став кликати дитину до себе. ОСОБА_4 перелякано дивився на батька. Тоді ОСОБА_3 підійшов до сина та став його обнімати та цілувати, а хлопчик відвертався від нього та відштовхував. На зауваження класного керівника, ОСОБА_7 , що він порушує навчально-виховний процес, заважає ще 29 учням та на прохання покинути класну кімнату не реагував. Вчитель вимушена була попросити вихователя групи продовженого дня ОСОБА_8 покликати директора школи. Тільки після цього ОСОБА_3 вийшов з класної кімнати. На прохання ОСОБА_7 зайти до кабінету директора у коридорі повернувся до вчителя, показав непристойний жест та обізвавши нецезурною лайкою, покинув приміщення ЗНВК №70. Після інциденту дитина скаржилася на погане самопочуття, нервувала. Виникла необхідність звернутися за медичною допомогою.

З висновку спеціаліста КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР від 23.05.2020 р. вбачається, що у ОСОБА_1 встановлені легкі тілесні ушкодження, які відповідно до викладених нею обставин, спричинені їй її чоловіком.

Допитана в судовому засіданні, в якості спеціаліста, практикуючий психолог, соціальний педагог Запорізького НВК №70 ЗМР ОСОБА_9 , пояснила, що ОСОБА_4 навчається в їх школі, в другому класі. Їй відомо, що між батьками ОСОБА_4 існує конфлікт відносно дитини. За результатами спостереження та тестування з учнем ОСОБА_4 , проведеного нею, вона дійшла висновку, що ОСОБА_4 наразі став більш нервовим і напруженим, намагається уникати спілкування з батьком, оскільки сприймає його яку небезпеку для матері. Дитина пояснювала, що тато постійно кричить при ньому на маму. Внаслідок поведінки батька, ОСОБА_4 постійно перебуває в стресовій ситуації, відчуває тривогу, напруження, оскільки він боїться, що батько буде сваритись з мамою, чи з вчителями. Даний психічний стан є небезпечним для дитини. 21.09.2020 р. ОСОБА_4 прибіг самостійно до неї, сказав, що знов прийшов батько і він боїться, що тато знов буде кричати та сваритись з вчителями. Зайшов батько до кабінету, вчепився в дитину та почав його забирати. Враховуючи стан дитини та поведінку батька, вона викликала охорону школу та поліцію. Матеріали по ситуації, що склалась в родинні ОСОБА_4 вона передала до ювенальних служб.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_4 . Останнім часом батько ОСОБА_4 ОСОБА_3 часто приходить під час навчального процесу, з метою поспілкуватись з сином. На зауваження вчителя, що він перериває навчальний процес в класі, ОСОБА_3 реагує неадекватно, може образити вчителя нецензурною лайкою. Внаслідок такою поведінки ОСОБА_4 постійно нервує, дивиться на двері, боїться, що знов прийде батько і буде так себе поводити, йому соромно за поведінку батька. Після конфліктної поведінки батька, ОСОБА_4 починає нервувати, скаржиться, що в нього болить живіт, часто проситься до туалету. При спілкуванні нею з дитиною, ОСОБА_4 казав, що тато ображає маму, і тому він хвилюється, щоб тато спілкується з мамою, він може знову її образити. Погроз відносно дитини з боку батька ОСОБА_3 , вона не чула.

Відповідно до висновку спеціаліста-психолога ОСОБА_10 , від 09.01.2020 р., у процесі дослідження було виявлено, що свою сім`ю ОСОБА_4 сприймає цілісно включаючи в неї тата, маму і себе. Але також, виділяє поняття «сім`я» і «будинок» в якій він проживає на даний момент з мамою ОСОБА_1 , в якій йому комфортно, і він відчуває любов і турботу про нього з боку мами. Індивідуальний розвиток ОСОБА_4 відповідає віковій нормі дітей даного віку...У процесі спілкування з ОСОБА_4 були виявлені теплі емоційні стосунки з матір`ю ОСОБА_1 , він її любить, вважає доброю і турботливою, так само ОСОБА_4 емоційно тепло відгукується про батька ОСОБА_3 . Єдине що його фруструє, викликає почуття тривоги і страху з батьком, це агресивність (вербальна та невербальна) направлена проти матері ОСОБА_1 . ОСОБА_4 згадує свої зустрічі з батьком, з його слів, під час зустрічей вони «грають на дитячому майданчику, або просто гуляють». При зустрічах з батьком, його фрустує поведінка батька, щодо матері, у дитини починає формуватися установка що він стає джерелом такої агресивної поведінки батька, це формує у нього тривогу і страх, які можуть проявлятися відмовою від спілкування. В процесі обстеження ОСОБА_4 зазначив, що «со мной папа хороший, а со всеми остальными злой, он кричит, ругается на маму и постоянно ее толкает, что у нее появляються синяки», тобто у присутності дитини батько ОСОБА_1 проявляє фізичне і моральне насильство, виражене у фізичній агресії, образи надіслані на адресу матері, ОСОБА_1 , а дитина стає свідком цих дій, що природно призводить до порушення його психологічного благополуччя.

Допитана в якості спеціаліста-психолога ОСОБА_10 , в судовому засіданні додатково пояснила, що 09.01.2020 р. до неї надійшов адвокатський запит щодо проведення обстеження психологічного стану малолітнього ОСОБА_4 з метою з`ясування взаємодії дитини з батьками та ролі кожного з батьків в житті цієї дитини. За результатами обстеження дитини, нею встановлено, що він більше прив`язаний до матері, виявляв ознаки нервозності, коли говорив про батька, переходив на шепіт. Болісно згадує та реагує на конфлікти між батьками, оскільки він постійно знаходиться в зоні конфлікту, відчує постійний стрес. Дитина в подальшому може копіювати асоціальну поведінку батька.Зазначила, що для відновлення психічного стану дитини, необхідно на деякий час обмежити спілкування дитини з батьком.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що є матір`ю заявниці. ОСОБА_3 не завжди правильно поводиться при дитині, може образити свою колишню дружину, хворого батька, провокує конфлікти, які постійно знімає на телефон, внаслідок чого дитина уникає спілкування з батьком. У вересні цього року, ОСОБА_4 був вдома, хворів, вона була з ним вдома. Їй подзвонив ОСОБА_3 та наполягав на зустрічі з сином. Кричав на неї та заявляв, якщо вона не дасть йому поспілкуватись з дитиною, він викличе поліцію. Дитина, коли почула це і залізла під стіл, закрився подушками. Поведінка батька травмує психічно дитину, він почав комплексувати щодо поведінки батька, внаслідок чого він уникає спілкування з батьком. Після спілкування з батьком ОСОБА_4 скаржиться на біль в голові, в животі. Одного разу, ОСОБА_3 забрав дитину на тиждень, коли повернув його, він був наляканий, заховався за матір. Коли ОСОБА_3 ображав матір дитини вдома, ОСОБА_4 ховався під ліжко. При дитині ОСОБА_3 дозволив собі прив`язати свого хворого батька та почав на нього кричати за те, що останній вживав алкоголь. Дитині він пояснив, що коли ОСОБА_4 виросте, ОСОБА_3 йому дозволяє також робити це з ним. ОСОБА_3 своєю поведінкою чинить психологічний пресинг відносно дитини.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 надав пояснення, що він при спілкуванні з татом відчуває страх, в нього починає боліти живіт, голова, йому хочеться до туалету. Тато може накричати при ньому на маму, штовхнути її і він боїться та переживає за маму.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2020 р. (справа №333/4609/20) частково задоволена заява ОСОБА_1 та видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строком на 6 (шість) місяців з наступною забороною: заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

З відеозаписів, наданих ОСОБА_3 вбачається, що останній на протязі вересня 2020 р. приходить до школи, де навчається ОСОБА_4 посеред уроків. Перериває навчальний процес, на зауваження вчителів та директора школи не реагує, в зв`язку з чим останніми викликається поліція. 01.09.2020 р. ОСОБА_3 , зайшовши до класу серед уроку, намагався вивести ОСОБА_4 з класу та вказав дитині « Забєй на маму». При зустрічах з дитиною ОСОБА_3 провокує конфлікти з вчителями, матір`ю дитини. Внаслідок чого дитина має переляканий вигляд і ховається за матір`ю.

Оцінивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що заінтересована особа ОСОБА_3 вчиняє відносно заявниці психологічне та фізичне насильство, яке носить тривалий та систематичний характер. Такі дії зокрема вкрай негативно відображаються на психологічному стані малолітньої дитини, яка стає невимушеним очевидцем конфліктних ситуації, які створює ОСОБА_3 . Своєю поведінкою ОСОБА_3 чинить психологічне насилля відносно малолітнього сина ОСОБА_4 .

Відтак, на підставі положень п.2 ч.1 ст.1 Закону в даному випадку малолітня дитина ОСОБА_4 , є постраждалим від домашнього насильства, в тому числі оскільки є свідком такого насильства.

Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства; переживання з приводу можливих повторень таких; важкі наслідки спричинені цим та бажання заявниці попередити такі та захистити від таких себе, свідчать наведені вище докази.

В той же час, зважаючи на тривалість та системність негативної поведінки ОСОБА_3 , а також те, що він, не усвідомлюючи серйозності можливих негативних наслідків для своєї малолітньої дитини, яка проживає разом із матір`ю, продовжує насильство по відношенню до заявниці, не бажає змінювати свою поведінку, повторює таку з регулярністю, суд вважає доведеним ризик продовження останнім таких дій по відношенню до заявниці, які відбуваються у присутності малолітнього сина, та з метою захисту їх прав і свобод вважає за необхідне по відношенню до дитини задовольнити дану заяву, однак частково зважаючи на наступне.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

На підставі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина,яка проживає окремо від батьків або одного з них,має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відтак на переконання суду, позбавлення батька можливості тривалий час спілкуватися із своєю дитиною, буде порушенням його права, може навпаки призвести до негативних наслідків у формі збільшення проявів агресії по відношенню до колишньої дружини, що також не буде сприяти інтересам дітей.

Натомість тимчасове нетривале його обмеження у спілкуванні з дитиною у строк три місяці буде мати превентивний характер, надасть можливість батькові заспокоїтись, у нормальній обстановці переосмислити протиправний характер своїх дій та їх наслідки, законним та мирним шляхом знайти консенсус у спілкуванні з дитиною і колишньою дружиною, домовитись або визначити у судовому порядку спосіб участі кожного з них у вихованні дитини.

Зміст ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони ОСОБА_3 та вирішити питання профілактичного обліку кривдника ОСОБА_3 на визначений судом строк.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись вимогами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та керуючись ст. ст. 268, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 3 (три) місяці з наступною забороною:

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити строк обмежувального припису - 3 місяці.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Комунарський ВП ГУНП у Запорізькій області про необхідність вирішення питання про взяття на профілактичний облік ОСОБА_3 , у порядку, передбаченому статтею 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 30.09.2020 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова