Справа №478/2105/19 пров. №2/478/66/2020
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2020 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

26 грудня 2019 року позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 15 лютого 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», назву якого замінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 не виконувала взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснювала щомісячного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 124967 грн. 95 коп., яка складається з: 8500 грн. заборгованість за кредитом; 116467 грн. 95 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 15.02.2006 року по 30.05.2018 року та судові витрати в розмірі 1921 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. У поданому відзиві на позовну заяву, позовні вимоги не визнала, посилаючись на порушення позивачем загального і спеціального строку позовної давності, у межах якого він мав можливість звернутися до суду з вимогою про захист своїх порушених прав та на відсутність доказів оформлення та укладення 15.02.2006 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк» у належній формі договору про надання банківських послуг, долучена позивачем до матеріалів справи заява підписана нею, але не містить ознак узгодження в письмовій формі всіх істотних умов договору та не містить кредитного ліміну, в тому числі процентів за користування кредитом, виду номеру картки, номеру відкритого кредитного рахунку, строку дії картки. Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису, що свідчить про недоведеність тієї обставини, що вона була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами. Просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю підстав для стягнення боргу.

Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 15 лютого 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», назву якого замінено на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», а в подальшому на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви, отримавши платіжну картку, за допомогою якої розпоряджалася кредитними коштами (а.с.12).

В заяві зазначено, що базова процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 3% в місяць із розрахунку 360 днів на рік, тобто 36% річних. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії картки. Кредитний ліміт в сумі 1000 грн., який в подальшому було збільшено 11.01.2013 року 8000 грн., 16.01.2013 року 8500 грн., що підтверджується випискою по кредитному рахунку (а.с.39-47)

Крім того, відповідач ОСОБА_1 погодилася з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До позовної заяви, крім заяви (а.с.12), представник банку додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку з посиланням на ресурс: розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, які не підписані позичальником (а.с.13-18).

Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач ОСОБА_1 в односторонньому порядку порушила взяті на себе договірні зобов`язання, у встановлений договором строк не повернула кредит у повному обсязі, в результаті цього утворилась заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2019 року складає 124967 грн. 95 коп. з яких, заборгованість за кредитом - 8500 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 15.02.2006 року по 30.05.2018 року 116467 грн. 95 коп. (а.с.6-11).

Довідка про отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних карток свідчать, що остання за період дії договору отримала шість карток: 15.02.2006 року зі строком дії до 02/13; 20.12.2010 року зі строком дії до 11/14; 11.01.2013 року зі строком дії до 07/16; 14.01.2013 року зі строком дії до 05/16; 18.09.2013 року зі строком дії до 08/16 та 18.09.2013 року зі строком дії до 07/17 (а.с.47). Виписка по рахунку доводить, що вона активно користувалася кредитними коштами, але своєчасно заборгованості за кредитом не погасила (а.с.39-47).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, у заяві від 15.02.2006 року сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними котами.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 15.02.2006 року по 30.05.2018 року.

Визначаючи розмір заборгованості та її складові, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне.

У заяві позичальника від 15 лютого 2006 року процентна ставка складає 3% на місяць із розрахунку 360 днів в рік, тобто 36% річних.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі 347/1910/15-ц.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач з 01 вересня 2014 року нараховував відсотки за процентною ставкою 34,80% річних, а з 01 квітня 2015 року 43,20% річних. Крім того нараховував відсотки на прострочену заборгованість в розмірі 72% з 09.03.2006 року по 01.01.2013 року, з 01.01.2013 року до 01.09.2014 року в розмірі 30%, з 01.09.2014 року по 01.04.2015 року в розмірі 34,8% та з 01.04.2015 року по 30.05.2018 року в розмірі 43,2%, що умовами заяви не передбачено.

Відомостей щодо повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки Банком надано не було, а тому при розрахунку процентів за користування кредитом треба виходити з процентної ставки 3% в місяць, тобто 36% річних.

За такого, розмір процентів за період з 15.02.2006 року по 31.07.2017 року, що підлягає стягненню становить 9703 грн. 06 коп., зокрема:

- станом на 31.08.2014 року заборгованість по процентам 650 грн. 56 коп.;

- за період з 01.09.2014 року по 31.07.2017 року: 8500 грн. х 1065 днів заборгованості х 3% х 12/360 = 9052 грн. 50 коп.

Також, не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача відсотків за період з 01.08.2017 року по 30.05.2018 року, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитного ліміту, який співпадає зі строком дії картки, тобто 31.07.2017 року.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 заявлено про застосування позовної давності.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, аналізуючи умови укладеного сторонами договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що перебіг строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, який співпадає з кінцевим строком дії платіжної картки.

З наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що порушення ОСОБА_1 строків сплати періодичних щомісячних платежів почалось з жовтня 2017 року (остання операція з погашення кредиту була проведена ОСОБА_1 26.09.2017 року на суму 1500 грн.), строк дії платіжної картки, виданої останній, встановлений до липня 2017 року, а позивач звернувся з позовом, відповідно до вхідної дати 29.12.2019 року, отже строк позовної давності позивачем не пропущений.

Враховуючи викладене, доводи відповідача ОСОБА_1 щодо пропуску АТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності є безпідставними.

Отже, суд приходе висновку про те, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором у розмірі 18203 грн. 06 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8500 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом, за період з 15.02.2006 року по 31.07.2017 року, у розмірі 9703 грн. 06 коп.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 накористь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 279 грн. 89 коп. (18203,06 грн. х 100 : 124967,95 = 14,57%, 1921 х 14,57% = 279 грн. 89 коп.).

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Казанка Миколаївської області, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49 094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299, ) в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 18203 (вісімнадцять тисяч двісті три) грн. 06 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредита у розмірі 8500 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 9703 грн. 06 коп.

В останній частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Казанка Миколаївської області, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49 094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299, ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 279 грн. 89 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 12.02.2020 року.

Суддя