ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/482/20
Провадження № 22-ц/4820/1305/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Полонського районного суду Хмельницької області в складі судді Горгулько Н.А. від 19 червня 2020 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

встановив:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що звільнена з посади охоронця Іловайської дистанції колії державного підприємства Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» у зв`язку з виходом на пенсію на підставі наказу № 13-ос від 14 квітня 2017 року. Станом на день звільнення їй не виплачена заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року - 4048,37 грн., квітень 2017 року - 22436,63 грн. Бухгалтерією видано копії розрахунків заробітної плати за березень-квітень 2017 року, табелі обліку робочого часу за березень-квітень 2017 року, розпорядження № 13-ОС від 14.04.2017 року про звільнення з посади та повідомлено, що справа № 2365/17 передана до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» в м. Лиман з метою проведення розрахунку при звільненні.

У відповідь на її звернення про виплату заборгованості по зарплаті регіональною філією «Донецька залізниця» повідомлено, що відповідно до рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2017 року, наказу регіональної філії «Донецька залізниця» від 28.04.2017 року № 645/НЗ-1 виробничі підрозділи структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» вилучені зі складу регіональної філії «Донецька залізниця», з 17.07.2017 року скорочено штат працівників Донецької залізниці, а їй нараховано заробітну плату з урахуванням обов`язкових платежів до бюджету в сумі 562,20 грн. У листопаді та грудні 2019 року позивач повторно зверталась з письмовими заявами з метою отримання розрахунків при звільненні та письмових довідок про розмір заборгованості із заробітної плати, але відповідь їй не надходила.

Тому позивач просила суд стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на її користь нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати за березень - квітень 2017 року в сумі 26485 грн.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень-квітень 2017 року в загальному розмірі 26485 грн. з урахуванням вже здійсненого утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просить скасувати судове рішення та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову в сумі 562,20 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права. Вказує, що за першу половину березня позивачу нараховано аванс в сумі 562,20 грн., щодо іншого періоду у відповідача відсутня заборгованість з заробітної плати, так як нарахування заробітної плати за цей період не здійснювалося через відсутність первинних документів. Судом не враховано, що надані позивачем розрахунки по заробітній платі виготовлені на непідконтрольній українській владі території в м. Іловайськ, а адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень з 17.03.2017 року була захопленою, у зв`язку з чим відповідач втратив контроль над структурним підрозділом. На думку апелянта, судом помилково не застосовано положення та висновки, викладені в науково-правовому висновку Торгово-промислової палати України № 136/2/21-10.2 від 16.01.2018 року.

У відзиві ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що станом на 14 квітня 2017 року територія окупованою не була, тому у відповідача були всі правові підстави виплатити їй заборгованість із заробітної плати.

Вважає, що на час звернення до суду Регіональна філія «Донецька залізниця» Структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» АТ «Укразалізниця» не надав доказів, які б спростовували відомості щодо нарахованої їй заробітної плати за період березень - квітень 2017 року в розмірі 26485 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, суд встановив, що у період з 04.04.1981 року по 14.04.2017 року позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до наказу №890 від 08.10.2009 року назва підприємства "Іловайська дистанція колії Донецької залізниці" змінена на Іловайська дистанція колії "Державного підприємства "Донецька залізниця".

На підставі наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 303 від 15.04.2016 року Іловайська дистанція колії "Державного підприємства "Донецька залізниця" реорганізована шляхом злиття у виробничий підрозділ «Іловайська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії « Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

31.10.2018 року Постановою Кабінету міністрів України № 938 змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано в АТ «Українська залізниця».

Наказом (розпорядженням) № 13-ос від 14.04.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади сторожа на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію, про що у її трудовій книжці зроблено відповідний запис.

Згідно представлених позивачем копій розрахунків заробітної плати за березень 2017 року їй нараховано 5091,12 грн., сума до виплати 4048,37 грн., за квітень 2017 року - нараховано 27888,88 грн., сума до виплати 22436,63 грн.

Також позивач долучила до матеріалів справи копії табелів обліку використання робочого часу за березень - квітень 2017 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту наявності заборгованості по заробітній платі позивачці, згідно з поданими нею документами, яка підлягає стягненню з АТ «Укрзалізниця» як правонаступника її роботодавця.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За змістом ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності

Згідно з статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В основу рішення про задоволення позову суд поклав копії розрахунків по заробітній платі за березень - квітень 2017 року, представлені позивачем. Проте судом не враховано, що вказані докази не можна визнати допустимими та достовірними, зважаючи на відсутність у них необхідних реквізитів - печатки та штампу підприємства. Вказані документи складені на непідконтрольній Україні тимчасово окупованій території, що унеможливлює перевірку цих даних на підставі первинних документів.

Крім того, вказані розрахунки суперечать індивідуальним відомостям щодо ОСОБА_1 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.31-34), згідно з якими останній нараховано та виплачено 5091 грн. заробітної плати за березень 2017 року, з відміткою про сплату страхових внесків, у зв`язку з чим вказаний період зараховано до страхового стажу. За квітень 2017 року заробіток для нарахування пенсії - 0.

Відтак апеляційний суд констатує, що позивач не довела достатніми та допустимими доказами наявність заборгованості із виплати заробітної плати у відповідача перед нею у зазначеному розмірі.

В свою чергу відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеці України», введеного в дію Указом Президента від 15 березня 2017 року № 62/2017, нарахування заробітної плати працівникам підприємства було припинено через відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», а також відсутність передачі з непідконтрольної території первинних документів, які є підставою бухгалтерського обліку господарських операцій.

Сам по собі факт звільнення позивача з АТ «Українська залізниця» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Вказане цілком узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 11 квітня 2019 року (справа № 408/2445/17-ц), від 02.03.2020 року (справа № 233/4474/19).

Відповідно до статті 10 Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Отже, у трудових правовідносинах між позивачем та відповідачем в період 2017 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та в період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у справах № 266/4637/18 від 24 жовтня 2019 року, № 196/1525/15-ц від 29 квітня 2020 року, № 236/3822/18 від 09 квітня 2020 року.

Відповідно до висновку ТПП України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк. З 20 березня 2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Донецьк, м. Луганськ перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Унеможливлення виконання ПАТ «Укрзалізниця», регіональною філією «Донецька залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, статей 47, 83, 115, 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на території м. Донецька, тривалими перервами в роботі транспорту, регламентними умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

Враховуючи наведене, за недоведеності заявлених вимог у позові слід відмовити, у зв`язку з цим оскаржуване судове рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових втрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволені, а позивач звільнений від сплати судового збору, відповідачеві має бути відшкодовано за рахунок держави 1261,20 грн. судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі -відмовити.

Відшкодувати за рахунок держави на користь Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження 84404, Донецька обл., місто Лиман, вулиця Привокзальна, 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40150216) 1261,20 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 серпня 2020 року.

Судді Л.М. Грох О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова