ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гірченко О.А. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , Фастівська міська рада, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про захист цивільних прав та інтересів,-

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в прохальній частині позову просила суд «з метою відновлення межі власника прибудинкової земельної ділянки АДРЕСА_1 зобов`язати відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за їх рахунок:

- демонтувати встановлений ними паркан між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди при встановленні ОСОБА_1 нового паркану згідно межі, визначеної державним актом права власності на її земельну ділянку пл.0,0536 га серія ЯЗ №346541 від 14.11.2009 року та зведеного плану земельної ділянки і абрису;

- демонтувати встановлений навіс над парканом, висотою 2,70 м. та довжиною 6,5 м. над самою межею позивача ОСОБА_1 ;

- демонтувати проложений підземний електричний кабель, довжиною понад 15 м. та встановлений бетонний стовп.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

03 серпня 2020 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області заяву про забезпечення позову було повернуто заявнику, при цьому в змісті ухвали було зазначені мотиви її повернення, а саме : «згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

В даному випадку, суд вважає, що заява про забезпечення позову вищевказаним вимогам не відповідає, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також, відповідно до вимог ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі».

Отже, підставами для повернення попередньої заяви про забезпечення позову, судом зазначено що заява про забезпечення позову вищевказаним вимогам не відповідає, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та не сплачений судовий збір.

В судовому засіданні 18.08.2020 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гірченко О.А. заявив клопотання про забезпечення позову в даній справі повторно, при цьому фактично не змінюючи змісту, в якій просив суд «Заборонити співвідповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також третій особі - ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, пов`язані з приватизацією частини прибудинкової земельної ділянки АДРЕСА_2 , що на момент відкриття судового провадження знаходилась в комунальній власності, а також заборонити вчиняти будь-які дії по зміні власника частини будинку за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та відповідній зміні власника приватизованої нею частини земельної ділянки на інших осіб».

Подану заяву представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гірченко О.А. мотивує тим, «що протягом розгляду справи співвідповідачами надавалася протирічива інформація стосовно приватизованих часток земельних ділянок АДРЕСА_2 , оскільки, спочатку у своїх відзивах на позов, вони стверджували, що таких ділянок (з кадастровими номерами) - три, а під час судових засідань ОСОБА_2 заявила, що таких земельних ділянок вже чотири. Але до матеріалів справи надано лише одне Свідоцтво та один Витяг з Державного реєстру речових прав лише на земельну ділянку з присвоєним кадастровим № :09:011:186».

Крім того, заявник зазначає, що враховуючи, що станом на теперішній час, документів, необхідних для об`єктивного розгляду справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не надані в повному обсязі, а ті документи, що були надані, - суперечать одне одному, - позивач ОСОБА_1 має підстави вважати та має побоювання, що вже під час судового розгляду співвідповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , а також третьою особою ОСОБА_5 можуть бути вчинені дії щодо предмету позову, а саме, що на частки земельної ділянки АДРЕСА_2 , що є у їх власності чи користуванні, вони отримають дозволи на виготовлення технічної документації для подальшої приватизації частини земельної ділянки, що становить конфлікт інтересів, чи можуть вчинити дії по зміні власника частини будинку, що належить співвідповідачу ОСОБА_2 та зміні власника приватизованої нею земельної ділянки на інших осіб.

Підставою для такого побоювання для позивача є те, що як вона особисто, так і члени її родини, протягом червня-липня 2020 року були присутні та неодноразово спостерігали, як на подвір`я відповідачів приходили представники землевпорядних організацій, та між ними розмова йшла, як про виготовлення технічної документації на частинку земельної ділянки АДРЕСА_2 , що перебуває у комунальній власності та є у користуванні відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , а також третьої особи ОСОБА_5 так і переоформлення частини земельної ділянки.

Тому, позивач вважає, що такі дії (пов`язані із переоформленням, як частини прибудинкової вже приватизованої земельної ділянки на інших осіб, чи приватизація частини земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності), - можуть істотно ускладнити, затягнути чи унеможливити як розгляд судової справи, так і виконання рішення суду щодо поновлення порушених чи оспорюваних ОСОБА_1 , як позивачем, її прав та охоронюваних законом інтересів. Тому просив задовольнити заяву в повному обсязі.

Відповідач та її представник заперечували щодо задоволення клопотання, просили в задоволенні заяви відмовити, зазначили, що зміст і підстави заяви про забезпечення позову не змінились, а аналогічна заява вже була повернута судом з підстав передбачених ст. 151 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали заяви, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до оновленої позовної заяви позивача ОСОБА_10 від 24.01.2020 (а.с.65-69 т.1), позивач в прохальній частині позову просить суд: «зобов`язати відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за їх рахунок:

- демонтувати встановлений ними паркан між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди при встановленні ОСОБА_1 нового паркану згідно межі, визначеної державним актом права власності на її земельну ділянку пл.0,0536 га серія ЯЗ №346541 від 14.11.2009 року та зведеного плану земельної ділянки і абрису;

- демонтувати встановлений навіс над парканом, висотою 2,70 м. та довжиною 6,5 м. над самою межею позивача ОСОБА_1 ;

- демонтувати проложений підземний електричний кабель, довжиною понад 15 м. та встановлений бетонний стовп».

Згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою позовним вимогам.

Представник позивача в заяві про забезпечення позову посилаючись на певні обставини, зазначає, що підставою для такого побоювання для позивача є те, що як вона особисто, так і члени її родини, протягом червня-липня 2020 року були присутні та неодноразово спостерігали, як на подвір`я відповідачів приходили представники землевпорядних організацій, та між ними розмова йшла, як про виготовлення технічної документації на частинку земельної ділянки АДРЕСА_2 , що перебуває у комунальній власності та є у користуванні відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , а також третьої особи ОСОБА_5 так і переоформлення частини земельної ділянки.

При цьому, до заяви про забезпечення позову долучається лише квитанція про сплату судового збору.

Відповідно до положень стст.149, 150 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Відповідно до висновку ВС, в постанові №6-846цс16, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з прохальної частини заяви, остання містить кілька вимог забезпечення позову, а саме : «заборонитивчиняти будь-які дії, пов`язані з приватизацією частини прибудинкової земельної ділянки АДРЕСА_2 , що на момент відкриття судового провадження знаходилась в комунальній власності, а також заборонитивчиняти будь-які дії по зміні власника частини будинку за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та відповідній зміні власника приватизованої нею частини земельної ділянки на інших осіб».

В даному випадку, і позивач і відповідач є власниками присадибних земельних ділянок.

Звертаючись до суду з даним позовом, правовідносини сторін свідчать про наявність конфлікту з приводу паркану,навісу, підземного електричного кабелю та встановленого бетонного стовпа.

Позивачка, в позовних вимогах, просила суд, зобов`язати відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за їх рахунок:

- демонтувати встановлений ними паркан між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; не чинити перешкоди при встановленні ОСОБА_1 нового паркану згідно межі, визначеної державним актом права власності на її земельну ділянку, демонтувати встановлений навіс над парканом, демонтувати проложений підземний електричний кабель, довжиною понад 15 м. та встановлений бетонний стовп.

Враховуючи вищевикладене, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття зазначених нею заходів, встановив неспівмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_10 , в поданій заяві про забезпечення - позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст.151 ЦПК України, у заяві можуть бути заявлені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Судом не встановлено, оскільки заявником не обґрунтовано та не доведено, доцільності вжиття саме таких заходів забезпечення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантеєєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При цьому, вказаний вид забезпечення позову не повинен призвести до невиправданого обмеження майнових прав та інтересів відповідача.

Тому, з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності заявлених вимог, заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, а заявлені вимоги заяви про забезпечення позову є неспівмірними з поданим позовом.

Керуючись ст. ст. 151-153, 259-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Гірченко О.А. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , Фастівська міська рада, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про захист цивільних прав та інтересів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена окремо від рішення суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлений 21.08.2020.

Суддя Л.М.Ковалевська