Єдиний унікальний номер 236/3717/18
Номер провадження 22-ц/804/1748/20
Єдиний унікальний номер 236/3717/18
Номер провадження 22-ц/804/1748/20

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Халаджи О.В.

суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В.

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Елена» про витребування майна із чужого незаконного володіння (суддя першої інстанції ОСОБА_3 , повний текст рішення складено 03 березня 2020 року),

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до селянського (фермерського) господарства «Елена» про визнання договору оренди землі від 05.08.2011, який укладений між позивачем та відповідачем не чинним відповідно до ст. 18 ЗУ «Про оренду землі»; зобов`язати відповідача повернути позивачці земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0134 у зв`язку з відсутністю у відповідача правової підстави користуватися вказаною земельною ділянкою. З урахування уточнених позовних вимоги просила визнати договір оренди землі від 05.08.2011, укладений між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0134 не чинним; розірвати договір з моменту ухвалення рішення; зобов`язати відповідача повернути позивачці земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0134 за актом приймання-передачі протягом семи днів після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 лютого 2020 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Елена» про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено в повному обсязі.

Із вказаним рішенням суду не погодився представник позивача ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що рішення ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального і матеріального права, що призвело до неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на доводи представника позивача про те, що запис №167 від 05.08.2011 року у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та право на постійне користування земельною ділянкою, є недійсним, оскільки не скріплений печаткою територіального органу Держземагенства. Наголошує на тому, що суд ігнорував ту обставину, що договір оренди землі від 05.08.2011 року укладений між позивачем та відповідачем, скріплений не гербовою печаткою територіального органу Держземагенства, а простою печаткою територіального органу для документів, яка використовується для внутрішнього документообігу. Суд першої інстанції помилково вважав, що державна реєстрація договору оренди землі відбулась.

Вважає, що реєстрація договору оренди землі від 05.08.2011 року не відбулась, а вказаний договір не набув юридичної сили для сторін цього договору.

Суд в своєму рішенні не дослідив та не застосував довідку з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку позивача, в якості доказу по справі.

Суд помилково вражав, що відомості про видачу грошових коштів орендодавця є належними та допустимими доказами щодо сплати відповідачем орендної плати, оскільки такі документи не містять всіх необхідних реквізитів.

ОСОБА_1 , просив рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 лютого 2020 року скасувати, та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 та представник ФГ «Елена» у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що що ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №043746, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 29.10.2003 № 464 належить земельна ділянка кадастровий номер :07:001:0134 (а.с.170, 174-176).

05.08.2011 між ОСОБА_2 (орендодавцем) та селянським фермерським господарством «Елена» в особі голови Кряжева І.С. (орендарем) укладений договір оренди землі (далі Договір), згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 4,0300 га, в тому числі рілля - 4,0300 га, яка знаходиться на території Краснолиманської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років, починаючи з дати реєстрації (а.с.27-29).

Пунктом 9 Договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та складає 1981,31 грн. на рік. Орендна плата вноситься в грошовій формі або натуральним розрахунком на суму (а.с.27 зворот).

Згідно з пунктом 18 передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення. (а.с.27 зворот).

Додатками до Договору є: план (схема) меж земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0134, акт приймання-передачі об`єкта оренди; акт визначення меж земельної ділянки (п. 41, а.с. 12-15). При цьому Акт прийому-передачі земельної ділянки та Акт визначення меж земельної ділянки, які підписані сторонами, що в судовому засіданні не спростовано, не містить дати їх підписання (а.с.14).

Даний Договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Красний Лиман Донецької області, про що в Державному реєстрі земель посадовою особою вказаного органу - ОСОБА_4 вчинено запис від 05.08.2011 за №00167, про що свідчить відповідна відмітка, з відбитком печатки на останній сторінці Договору (а.с.29).

У Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі міститься запис №167 від 05.08.2011 №00167, орендодавець ОСОБА_2 , орендар СФГ «Елена», термін договору 10 років. Щодо об`єкта оренди зазначені наступні дані: місце розташування Краснолиманська міська рада; розмір 4,0300 га; цільове призначення для ведення товарного с/г виробництва; обтяження , що підтверджується завіреними копіями сторінок ( а.с. 101-103).

Відповідно до інформації відділу у Лиманському районі головного управління Держеокадастру у Донецькій області № 416/104-18 від 18.09.2018 земельна ділянка кадастровий номер :07:001:0134, площею 4,0290 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності приватна, дата державної реєстрації земельної ділянки 21.03.2017, власник ОСОБА_2 . Відомості про реєстрацію договору оренди на дану земельну ділянку в державному земельному кадастрі відсутні (а.с.17).

Згідно з Інформаційною довідкою від 13.12.2018 № 149272045 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.12.2018 року державним реєстратором Біленко Г.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44575784 від 13.12.2018 внесено запис 29412582 щодо права оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0134, площею 4,0290 га, СФГ «Елена», (а.с.62).

З розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права вищезазначеної довідки вбачається наявна в інформація про підставу виникнення речового права: договір оренди землі від 05.08.2011, строк дії: 05.08.2011 05.08.2021 (а.с.62).

Згідно відомостей щодо видачі грошових коштів орендодавцям СФГ «Елена» сплатило позивачці: за 2011 рік 1027,05 грн., за 2012 рік 2360,00 грн., за 2013 рік 1975 грн., за 2014 рік 2020 грн., за 2015 рік 2429,70 грн., 500 грн., 774,30 грн., за 2016 рік 3800 грн., 400 грн., 400 грн., за 2017 рік 4105, 50 грн., 994,50 грн., 400 грн., за 2018 рік 6500 грн. Також було проведено натуральний розрахунок (а.с.64-80).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону.

Згідно з статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Стаття 387 ЦК України передбачає право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У свою чергу стаття 216 ЦК України визначає правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість такого, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлено особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті16 ЦК України.

Зі змісту частини третьої статті 16 ЦК України убачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що 05.08.2011 року між ОСОБА_2 (орендодавцем) та Селянським господарством «Елена» (орендарем) укладений договір оренди землі загальною площею 4,0300 га, у тому числі рілля 4,0300 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладений на 10 років, починаючи з дати реєстрації.

Пунктом 9 Договору оренди землі від 05.08.2011 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3 відсотків нормативної грошової оцінки, що складає 1981,31 грн. на рік. Орендна плата вноситься в грошовій формі або натуральним розрахунком на цю суму.

Договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Красний Лиман Донецької області, про що в Державному реєстрі земель посадовою особою вказаного органу - ОСОБА_4 вчинено запис за №00167 від 05.08.2011 року.

Відповідно до відомостей про виплату орендної СФГ «Елена» сплатило ОСОБА_2 : за 2011 рік 1027,05 грн., за 2012 рік 2360,00 грн., за 2013 рік 1975 грн., за 2014 рік 2020 грн., за 2015 рік 2429,70 грн., 500 грн., 774,30 грн., за 2016 рік 3800 грн., 400 грн., 400 грн., за 2017 рік 4105, 50 грн., 994,50 грн., 400 грн., за 2018 рік 6500 грн.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що у відповідності до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі №6-54цс17 зроблено висновок, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши, що на момент укладення спірного договору його сторони не допустили таких порушень правових норм, які б давали підстави для визнання договору не чинним, а волевиявлення власника земельної ділянки на передачу її в оренду Селянському (фермерському) господарству «Елена» відповідало внутрішній волі ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів.

Наведені в апеляційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції

Оскільки доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст., 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 лютого 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна