ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

23 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 638/10072/19

провадження № 22-ц/818/3092/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач : ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення збитків завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 3 березня 2020 року, постановлене у складі судді Федорової О.В., у залі суду у м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 283468,66 грн. збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 50000,00 грн. моральної шкоди, а також 2402,40 грн. витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження, 15000,00 грн. витрат на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалося на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.12.2018 року з вини відповідача, належному йому автомобілю Ніссан Прімастар, державний номерний знак НОМЕР_1 , завдано механічних пошкоджень, чим відповідно завдано матеріальні збитки в розмірі, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 502 ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса 18.04.2019 року, 80611,70 грн. матеріального збитку та 202856,96 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля. Крім того, позивач зазначив, що страховий поліс АК 6630474, за яким застрахована відповідальність відповідача, не є дійсним та відповідно до нього був застрахований інший автомобіль ТОЙОТА. Таким чином, позивач вважає, що відповідач має нести повну відповідальність за завдану ним шкоду. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, розмір якої він оцінює у 50000 грн., обґрунтовуючи свою вимогу тим, що ДТП, яка сталася з вини відповідача, призвела до моральних страждань та внесла непоправні зміни у склад життя позивача, оскільки він працює фізичною-особою підприємцем та в своїй діяльності систематично використовував автомобіль, на якому здійснював перевезення товару, закупку матеріалів для підприємницької діяльності, та внаслідок ДТП йому довелося кожного разу замовляти таксі, що погіршило його майновий та моральний стан.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 3 березня 2020 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 80611,70 грн. збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 2000,00 грн. моральної шкоди, 595,15 грн. витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження, 1981,87 грн. витрат на правову допомогу та 892,60 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині задоволених позовних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що позивач в ході пояснень кілька разів змінював розмір фактичних витрат на ремонт автомобіля, вважає, що це доводить, що розмір збитку не був доведений належним чином, а висновок експертного дослідження не відповідає фактичним витратам на ремонт. Вказує на те, що суд на власний розсуд визначився із обґрунтуванням моральної шкоди, оскільки позивач не довів того, що він фактично займався підприємницькою діяльністю в період, коли сталось ДТП та те, що в його життя були внесені непоправні зміни. Наголошує, що позивач не обґрунтував як сам факт заподіяння моральної шкоди так і її розмір, а тому суд мав підстави для відмови у позові в цій частині.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на тіж самі обставини, що викладені ним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Крячко надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу позивача задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, який у задоволенні позову відмовити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що доводи позивача вже були досліджені судом першої інстанції та їм була надано обґрунтована оцінка в рішення суду. Також вказує на те, що відповідач не може нести відповідальність за шкоду, яку позивач зазнав в ході природного зносу деталей його автомобіля, який стався в ході експлуатації до ДТП. Також посилається на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що автомобіль вже відремонтований, також не вказав суму, яку фактично сплатив за такий ремонт. Посилається, що у випадку коли автомобіль фактично відремонтований, розмір збитку не може визначатися на підставі наданого висновку експертного дослідження, а лише відповідно до фактичних витрат, тобто шляхом дослідження договорів, чеків. Вказує, що позивач не обґрунтував заявлену вимогу про стягнення в повному обсязі моральної шкоди.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своєї позовної вимоги про стягнення з відповідача 202856,96 грн. збитків, що завдані внаслідок ДТП з вини відповідача, що фактично за вищевказаним експертним висновком є вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивача.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із вказаними висновками виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.12.2018 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_2 на nepexpecтi бул. Богдана Хмельницького, пр. Олександрівського та пр. Героїв Сталінграду в м. Xapкові, керував транспортним засобом - автомобілем марки Пежо 807, державний номерний знак НОМЕР_2 , в порушення п. 3.7.3 е Правил Дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснив рух на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Ніссан Прімастар, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по пр. Олександрівському в напрямку пр. Московського в м. Харкові.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року по справі № 645/7827/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року по справі № 645/7827/18 постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року скасовано в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення і винесено у відповідній частини нову постанову, якою накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Вчинення відповідачем адміністративного правопорушення не спростовується, та за наявності постанови Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, яка набрала законної сили, не підлягає доказуванню.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 502 ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса 18.04.2019 року, величина матеріального збитку позивачу в результаті ДТП склала 80611,70 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 202856,96 грн.

Відповідно до протоколу про ДТП серії ОБ № 183888 від 18.12.2018 року відповідальність відповідача застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів АК 6630474 у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частинами першою та третьою першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом частин першої та другої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищення небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було вірно встановлено, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/6630474 не належить ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», та за твердженням вказаної страхової компанії страхова премія від ОСОБА_2 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/6630474 на розрахункові рахунки ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не надходила, а поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6630474 належить Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Альфа Страхування», та укладеного щодо забезпеченого зовсім іншого транспортного засобу - «Toyota Саmгі», номерний знак НОМЕР_3 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_4 .

Отже, доказів здійснення відповідачем обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпеченого транспортного засобу Пежо 807, державний номерний знак НОМЕР_5 , суду не надано.

Враховуючи викладене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що за спричинену позивачу шкоду майнову відповідальність несе відповідач.

колегія суддів приходить до висновку необхідність стягнення з особи, винної у ДТП, вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) .

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 502, складеного експертом ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 18.04.2019 року, величина матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу Ніссан Прімастар, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті ДТП складає: 80611,70 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Ніссан Прімастар, державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП складає 202856,96 грн.. (а.с. 32-39).

При визначенні розміру стягнення колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли та деталі підлягають заміні, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та з відповідача на користь позивача стягнути кошти, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу.

Водночас, пунктом 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України встановлено, що не є об`єктом оподаткування операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Оскільки відсутні докази того, що автомобіль позивача відремонтовано платником ПДВ, колегія суддів вважає, що від розміру майнової шкоди, визначеної у висновку необхідно відрахувати 20 % ПДВ з вартості запчастин, які підлягають заміні.

Отже з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту автомобіля "NISSAN PRIMASTAR", д.н. НОМЕР_1 пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди з відрахуванням 20 % ПДВ з вартості запчастин в розмірі 166 662, 41 грн.

Частинами 1 - 3статті 23 ЦК України та роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань та стану постійного стресу, порушення нормальних (звичних) умов життя. Розмір спричиненої моральної шкоди оцінював у 5000 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та виходячи з вимог розумності і справедливості, вважає моральну шкоду в розмірі 2000 грн. обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пп. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу до матеріалів справи додано договір про надання правової допомоги № 12/12 від 12.12.2018 року, укладений між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським бюро «Чернишов Борис Сергійович» в особі директора Чернишова Б.С. (Виконавець), за умовами якого Виконавець зобов`язався за завданням Клієнта надати правову допомогу стосовно представництва інтересів в державних та приватних органах з питань ДТП, що сталася 08.12.2018 року на перехресті пр. Олександрівському та бул. Б. Хмельницького в м. Харкові; Акт виконаних робіт до цього договору від 19.04.2019 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 19.04.2019 року, відповідно якої Адвокатським бюро «Чернишова Бориса Сергійовича» прийнято від ОСОБА_1 на підставі вказаного договору 7000 грн. (а.с. 52-55, 56-57, 58).

Стосовно витрат на правову допомогу за договором про надання правової допомоги № 15/05 від 13.06.2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Чернишов Борис Сергійович» в особі директора Чернишова Б.С., суд вважає, що позивач на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, надану йому в межах даної цивільної справи, надав до матеріалів справи вказаний договір про надання правової допомоги, Акт виконаних робіт за вказаним договором від 13.06.2019 року та документи, що свідчать про оплату витрат в сумі 8000,00 грн., пов`язаних із наданням правової допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку.

Однак, у зв`язку із частковим задоволенням позову, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд покладає витрати на правову допомогу на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8758 грн. 10 коп. витрат на правову допомогу.

Крім того, позивачем на підтвердження понесення ним витрат на проведення автотоварознавчого дослідження надано до суду докази сплати таких витрат в сумі 2402,40 грн. на рахунок одержувача Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса МЮ України (а.с. 49,50).

Проте, у зв`язку із частковим задоволенням позову, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд покладає витрати на проведення експертизи на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1402 грн. 46 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, також покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5522 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 3 березня 2020 року в частині стягнення збитків в розмірі 80 611,70грн., завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживанння: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) вартість відновлювального ремонту автомобіля "NISSAN PRIMASTAR", д.н. НОМЕР_1 пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 166 662, 41 грн.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживанння: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження в розмірі 1 402,46грн. (одну тисячу чотириста дві гривні 46коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживанння: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) витрати на правову допомогу в розмірі 8 758,10грн. (вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень 10коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживанння: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5 522,60грн. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять дві гривні 60коп.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна