печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Бусик О.Л.
при секретарі судових засідань Диба І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.
Позовна заява обґрунтована наступними обставинами. Позивач вказує, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне убезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.
Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, відповідачу було призначено пенсію із розрахунку 59 % сум грошового забезпечення в розмірі 2277,57 грн. Разом з тим, згідно із поданням про призначення пенсії вислуга років відповідача на день звільнення зі служби становила 20 років 03 місяці 08 днів, що дає право на обчислення пенсії за вислугу років, як звільненому в запас у розмірі 50 % сум грошового забезпечення, а не 59%.
При проведенні індивідуального перерахунку пенсії 11.01.2017 матеріали пенсійної справи відповідача буди приведенні у відповідність до вимог чинного законодавства. Управлінням було встановлено та розраховано суму надміру виплачених відповідачу коштів (пенсії). Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № від 17.07.2017 ця сума склала 52299,06 грн, поверненню підлягає сума без ПДФО та ВЗ а саме: 52299,06 - 1409,98 (ПДФО) - 141,00 (ВЗ) = 50748,08 грн за період з 29.12.2007 року по 31.01.2017 року.
У зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись в суд із позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів з відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою судді від 18 травня 2020 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16 липня 2020 року.
28.07.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_1 не погоджується з вимогами позовної заяви та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також, відповідач зазначає, що відповідно до статей 101-103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємства, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі; пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення п виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенси, заподіяну шкоду; суми пенсії надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостям неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
10 серпня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві на відзив.
Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивача.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Так, відповідно до протоколу від 01.02.2008 за пенсійною справою № ОСОБА_1 призначено основний розмір пенсії 59% ГЗ.
При цьому на підставі протоколу від 11.01.2017 та з метою уточнення вислуги років на офіцерських посадах 17.01.2017 року здійснено перерахунок за пенсійною справою № відносно пенсіонера ОСОБА_1 та встановлено, що основний розмір пенсії має бути призначений у розмірі 50%.
Таким чином, у період з 01.05.2008 р. по 17.01.2017 р. ОСОБА_1 із підстав розрахункової помилки було безпідставно перераховано грошову кошти у розмірі 52299,06 грн.
Звертаючись до суду із позовом, позивач вказує на те, що при проведенні індивідуального перерахунку пенсії 11.01.2017 матеріали пенсійної справи відповідача буди приведенні у відповідність до вимог чинного законодавства. Управлінням було встановлено та розраховано суму надміру виплачених відповідачу коштів (пенсії). Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № від 17.07.2017 ця сума склала 52299,06 грн, поверненню підлягає сума без ПДФО та ВЗ а саме: 52299,06 - 1409,98 (ПДФО) - 141,00 (ВЗ) = 50748,08 грн за період з 29.12.2007 року по 31.01.2017 року.
Управлінням, з метою досудового врегулювання спору, було направлено лист на адресу відповідача з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених кошті, проте відповіді на даний лист не надійшло, кошти у розмірі 50748,08 грн. повернуті відповідачем не були.

Відповідно до частини першої статті 1215 ЦПК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності недобросовісності з боку набувача.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.
Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.
Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.
Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду: від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17), від 20.03.2019 (справа №345/1493/17-ц).
Такі ж висновки міститься у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».
Крім того, аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року, провадження № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року, провадження № 6-91цс14, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019у справі № 536/487/17-ц, провадження № 61-28334св18.
Як вбачається з матеріалів справи, пенсія відповідачу перерахована відповідно до ч. 7 ст. 43 ЗУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені від військової служби, та деяким іншим категорія осіб», де визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідно до внесених змін ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».
Проте, відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що цей закон набирає чинності з 01.10.2011. Обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.
Відтак, зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв`язку із рахунковою помилкою і недобросовісною поведінкою відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надало, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.Л. Бусик