Справа № 495/4446/20
№ провадження 4-с/495/38/2020
Ухвала

іменем україни

11 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Заверюха В.О., при секретарі - Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекерської Л.В. неправомірними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою про визнання дій державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекерської Л.В. неправомірними та скасування постанови. Скаржник мотивує свої вимоги тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.08.2010 року по справі №2-1426/10 з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в солідарному порядку стягнуті грошові у розмірі 194 594 грн. 33 коп. за кредитним договором №014/0029/82/45101, в подальшому була укладена угода про погашення заборгованості №114-40/267524 від 28.05.2019 року. 16.08.2016 року головним державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекерською Л.В. було відкрито виконавче провадження №51882611. Згідно заяви від 27.02.2019 року за вих. №114-40/26-2100 представник стягувача просив повернути виконавчий документ без виконання на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». В процесі проведених виконавчих дій з заробітної плати боржника було стягнуто борг в сумі 192 грн. 97 коп., виконавчого збору в сумі 19 грн. 30 коп., таким чином залишок нестягнутого боргу становить 194 401 грн. 36 коп., виконавчого збору 19440 грн. 13 коп.. Постанову головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекерської Л.В. про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51882611 від 16.08.2016 року виведено в окреме провадження. Постановою від 06.08.2019 року закінчено виконавче провадження №60520811, відповідно до якої вимоги виконавчого документу про стягнення боргу виконані в повному обсязі, чинність арешту майна боржника припинена та інші заходи примусового виконання рішення скасовані. Постановою від 13.11.2019 року закінчено виконавче провадження №60520811, відповідно до якої вимоги виконавчого документу про стягнення основної винагороди постанова №59435285 від 01.07.2019 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області про стягнення основної винагороди з боржника ОСОБА_1 у розмірі 19440 грн. 14 коп. виконані в повному обсязі, чинність арешту майна боржника припинена та інші заходи примусового виконання рішення скасовані. 14.07.2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про закриття виконавчого провадження №51882611 від 16.08.2016 року про стягнення виконавчого збору. 20.07.2020 року на адресу ОСОБА_1 від Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист за №53893/31-31 про те, що підстави для задоволення вимог відсутні. Станом на 27.02.2019 рік державним виконавцем не було стягнуто в примусовому порядку сум згідно виконавчого листа, не було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження. Враховуючи вказані обставини та керуючись Постановою Великої палати Верховного суду по справі №2540/3203/18 від 11.03.2020 року просила скаргу задовольнити.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2020 року скарга прийнята до свого провадження та призначена до розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, але надала заяву про розгляд скарги у її відсутність та просила скаргу задовольнити.

В судове засідання державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не зявилась, але надала заперечення на скаргу, просила відмовити в задоволенні в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заперечення, докази, суд приходить до наступного.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.08.2010 року по справі №2-1426/10 з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в солідарному порядку стягнуті грошові у розмірі 194 594 грн. 33 коп. за кредитним договором №014/0029/82/45101, в подальшому була укладена угода про погашення заборгованості №114-40/267524 від 28.05.2019 року.

16.08.2016 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекерською Л.В. було відкрито виконавче провадження №51882611.

Згідно заяви від 27.02.2019 року за вих. №114-40/26-2100 представник стягувача просив повернути виконавчий документ без виконання на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». В процесі проведених виконавчих дій з заробітної плати боржника було стягнуто борг в сумі 192 грн. 97 коп., виконавчого збору в сумі 19 грн. 30 коп., таким чином залишок нестягнутого боргу становить 194 401 грн. 36 коп., виконавчого збору 19440 грн. 13 коп..

Постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекерської Л.В. від 26.03.2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу та постанова головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекерської Л.В. про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51882611 від 16.08.2016 року виведена в окреме провадження.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 06.08.2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу та припинена чинність арешту майна боржника.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 13.11.2019 року виконавче провадження з примусового виконання про стягнення основної винагороди з боржника ОСОБА_1 у розмірі 19440 грн. 14 коп. закінчено, чинність арешту майна боржника припинена та інші заходи примусового виконання рішення скасовані.

14.07.2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про закриття виконавчого провадження №51882611 від 16.08.2016 року про стягнення виконавчого збору.

20.07.2020 року на адресу ОСОБА_1 від Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист за №53893/31-31 про те, що підстави для задоволення вимог відсутні.

Судовий захист є основною формаю захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Визначення юрисдикційності скарги (заяви) залежить від установлення судами таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.5 ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

У статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом №1404-VIII, згідно із ч.1 ст.74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас ч.2 ст.74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постановах від 6.06.2018 у справах №921/16/14-г/15 та №127/9870/16-ц, від 28.11.2018 у справі №2-01575/11, від 13.03.2019 у справі №545/2246/15-ц, від 3 та 10.04.2019 у справах №370/1288/15 та №766/740/17-ц, від 29.05.2019 у справі №758/8095/15-ц.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржуються дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекерської Лариси Валеріївни щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 19440 грн. 13 коп., виконавче провадження відкрито не на виконання судового рішення, а постанови, виданої іншим органом, а саме державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, тому підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства та розгляд справи в порядку цивільного судочинства неможливий.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.12, 76-81, 255, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі №495/4446/20 за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекерської Л.В. неправомірними та скасування постанови - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Заверюха В.О.