Справа № 459/1099/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/3427/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Курій Н.М.

при секретарі Матяш С.І.

з участю представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання договору поруки (зобов`язань) припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

26.03.2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованості у розмірі 86923,37 доларів США, що за курсом 15,77 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.01.2015 року складає 1370781,48 грн., за кредитним договором № Е/V335 від 24.05.2007 року.

В обґрунтування позову позивач покликався на те, що 24.05.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № E/V355, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі 120 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № E/V355 від 24.05.2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № E/V355 від 25.05.2007 року. Умови кредитного договору позичальником належним чином не виконувались, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед банком, яка станом на 15.01.2015 року становила 86923,37 доларів США. Оскільки, ні позичальником, ні поручителем вимога про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також нарахованих процентів та штрафних санкцій виконана не була, банк просив стягнути суму боргу в судовому порядку.

11.02.2016 року ОСОБА_5 подала до суду зустрічний позов, в якому просила визнати припиненими її зобов`язання за договором поруки № Е/V335 від 25.05.2007 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «Приват Банк».

В обгрунтування позову покликалась на те, що договір поруки припинив свою дію, оскільки строк виконання основного зобов`язання по кредитній угоді встановлювався не пізніше 20.03.2008 року, протягом 6-ти місяців до неї не було пред`явлено вимоги про погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № E/V355 від 25.05.2007 року, а відтак порука припинила чинність. Крім того, якщо врахувати кінцевий строк виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, то строк дії поруки припинився, при тому, що позов датований 05.03.2015 року, а додана до позову вимога до неї і ОСОБА_1 про погашення боргу 16.02.2015 року.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № E/V335 від 24.05.2007 року у розмірі 82769, 07 доларів США, що складається з: 76394, 62 доларів США заборгованості за кредитом; 5808, 45 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом, за курсом 15,77 грн. за один долар США.

У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по 1739, 66 грн. сплаченого судового збору з кожного.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду в частині часткового задоволення первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 оскаржили ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , представник ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 вважає рішення суду в оскаржуваній частині незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що в період з січня 2015 року по січень 2016 року нею після нарахування банком заборгованості було сплачено 3000 доларів США для погашення заборгованості у вигляді тіла і процентів по кредиту, однак такі банком були зараховані в якості сплати за нараховану пеню. В період з 2009 року по 2015 року нею здійснювалися платежі, однак такі зараховувалися не за призначенням, що призвело до штучного збільшення розміру заборгованості. Також зазначає, що банк зазначив в позові строк повернення кредиту, до 05.04.2011 року, в той час, як в кредитному договорі термін повернення кредиту встановлено до 20.03.2008 року і ця умова договору не змінювалася. Звернувшись до суду з позовом 21.03.2015 року банк пропустив строк позовної давності, про застосування якого ОСОБА_1 просила в поданому 12.02.2016 року до суду першої інстанції клопотанні. Зазначає, що предметом розгляду даної справи є заборгованість за кредитним договором E/V335 від 24.05.2007 року, в той час, як кошти вона отримала згідно іншого договору, а саме договору про видачу траншу №E/V335-1 від 25.05.200 року, в якому зазначено, що такі кошти видані на виконання кредитного договору від 25.05.2007 року.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року в частині часткового задоволення первісного позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та про задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 . В решті рішення просить залишити без змін. Просить вирішити питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_4 , представник ОСОБА_5 вважає рішення суду в оскаржуваній частині несправедливим, незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, з підстав, викладених ОСОБА_1 в доводах її апеляційної скарги. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_5 як поручитель у разі неналежного виконання боржником своїх зобов`язань зобов`язана виконати обов`язок (ки) зазначений у письмовій вимозі кредитора, впродовж 5-ти календарних днів, з моменту отримання такої вимог (п.5 договору поруки), а оскільки такої вимоги остання не отримувала, а договір поруки давно припинив свою дію, вимоги банку до ОСОБА_5 є безпідставними. Зазначає, що термін виконання зобов`язання за кредитним договором закінчився 20.03.2008 року, у зв`язку з чим, в момент звернення банком до суду з даним позовом договір поруки припинив свою дію.

ОСОБА_4 , представник ОСОБА_5 просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року в частині часткового задоволення первісного позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , а також в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та про задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 . В решті рішення просить залишити без змін. Просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 до задоволення не підлягають із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 24.05.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитну угоду № E/V355, відповідно до умов якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі 120 000,00 доларів США, термін повернення кредиту й окремих частин траншів кредиту встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невід`ємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 20.03.2008 року. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. 2.3.3, 2.4.1 даної угоди.

Згідно п.п.1.1. кредитної угоди № E/V355 від 24.05.2007 року позичальник зобов`язувалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки і винагороду в терміни, встановлені даною угодою і договорами про видачу траншів у повному обсязі.

Відповідно до п.п.3.3 кредитного договору № E/V355 від 24.05.2007 року ОСОБА_1 зобов`язувалась виплатити банку суму кредиту, виданого в рамках кредитної лінії і відсотки по ньому відповідно до графіка платежів, визначеного у Додатку № 1 до кредитного договору № E/V355 від 24.05.2007 року, який є невід`ємною його частиною.

Встановлено, що згідно графіку погашення кредиту та відсотків кінцевим строком повернення кредиту визначено 24.05.2019 року.

25.05.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про видачу траншу № E/V355-1, відповідно до умов якого сума траншу кредиту 120 000,00 доларів США. Даний договір є невід`ємною частиною кредитної угоди № E/V355 від 24.05.2007 року.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № E/V355 від 24.05.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № E/V355 від 25.05.2007 року, за умовами якого поручитель надала поруку перед кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків за кредитним договором № E/V355, згідно з яким кредитор надав позичальнику кредит в сумі 120 000,00 доларів США, а остання зобов`язана повернути кредит в строк до 25.05.2019 року включно, сплачувати за його користування 14% річних в дату сплати процентів не пізніше строків, вказаних в додатку №1 до кредитного договору, а у випадку порушення строків повернення кредиту сплачувати 32 % річних в дату сплати процентів, вказаних в додатку №1 до кредитного договору, а також сплатити винагороду за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,5 % від суми кредиту згідно додатку №1 до кредитного договору № E/V355 від 25.05.2007 року, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлена. У випадку невиконання боржником обов`язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно п.п.2.2.3. кредитної угоди № E/V355 від 24.05.2007 року позичальник зобов`язувалася здійснювати погашення кредитів, відсотків і винагороди в порядку і терміни згідно графіків погашення кредиту, відсотків і винагороди, що складаються з кожним договором про видачу траншу окремо і є невід`ємною частиною кожного договору про видачу траншу.

Відповідно до п.п. 5, 6 договору поруки № E/V355 від 25.05.2007 року у випадку невиконання боржником якого-небудь обов`язку, передбачено п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) обов`язку (ів). Поручитель зобов`язаний виконати обов`язок (ки), зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

У встановлені договором строки відповідач ОСОБА_1 не виконала зобов`язання щодо повернення заборгованості та процентів за користування кредитними коштами.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 надіслано повідомлення № 30.1.0.0/2-350, в якому зазначено розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № E/V355 від 24.05.2007 року та обов`язок її погашення.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «Приват Банк» суд першої інстанції виходив з тих підстав, що ОСОБА_6 не виконала належним чином, покладених на неї договором кредиту, зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком, яка підлягає стягненню солідарно з позичальника та поручителя, розмір якої згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № E/V355 від 24.05.2007 року станом на 15.01.2015 року становить 82769, 07 доларів США, що складається з: 76394, 62 доларів США заборгованості за кредитом; 5808, 45 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом.

З такими висновками суду, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 умов кредитного договору належним чином не виконувала, допустила порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, суд підставно частково задовольнив вимоги позивача, стягнувши солідарно з позичальника та поручителя суму боргу та проценти за користування кредитними коштам.

Судом не приймаються до уваги твердження поручителя ОСОБА_5 про неотримання нею вимоги кредитора про дострокове виконання зобов`язань за кредитною угодою № E/V355 від 24.05.2007 року, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, а саме копією повідомлення банку, надісланого на адресу поручителя, та реєстром № 3366 рекомендованих поштових відправлень претензій до боржників (а.с. 10-14, том 1).

Своїм підписом у договорі поруки ОСОБА_5 засвідчила факт укладення з банком зазначеного договору та взяла на себе зобов`язання виконувати умови договору поруки № E/V355 від 25.05.2007 року, зокремап. 6, відповідно до якого поручитель зобов`язаний виконати обов`язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.

Крім того, колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5 ОСОБА_4 про те, що банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти згідно з договором про видачу траншу № Е/V335-1 від 25.05.2007 року, а вона поручалася перед банком за виконання ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором № Е/V335 від 25.05.2007 року.

Такі доводи представника відповідача спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно з п.п. 1.1 кредитної угоди № Е/V335 від 24.05.2007 року надання коштів здійснюється окремими частинами траншами кредиту. Видача частин кредиту здійснюється після підписання договору про видачу траншу. Кожний договір про видачу траншу є невід`ємною частиною даної угоди, в тому числі і договір про видачу траншу № E/V355-1 від 25.05.2007 року.

Також, судом не приймаються до уваги твердження скаржниківпро пропуск позивачем строку позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в Постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

За кредитною угодою перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена у Постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, у Постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № Е/V335 від 24.05.2007 року, наданого Банком, підтверджується, що останній платіж за умовами договору ОСОБА_1 здійснила особисто 31 жовтня 2014 року в сумі 312,27 грн., після чого грошові зобов`язання за договором нею не виконувались (а.с.4-8).

Враховуючи наведе, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме з 31.10.2014 року почався перебіг строку позовної давності за вимогами про повернення кожного чергового щомісячного платежу.

Відтак, звернувшись до суду з даним позовом 26.03.2015 року, банк не пропустив строк, визначений ст. 257 ЦК України.

Посилання на те, що строк дії кредитної угоди закінчився 20.03.2008 року спростовується положеннями додатка № 1 до неї від 25.05.2007 року, згідно яких останній платіж повинен був бути сплаченим у травні 2019 року.

Крім того, на думку колегії суддів, районний суд, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову правильно виходив з того, що позивачем не пропущено 6-місячний строк звернення до суду по жодному платежу, що могло б стати підставою для припинення договору поруки, оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом в межах 6-місячного строку від дати останнього виконаного ОСОБА_1 зобов`язання.

Пунктом 1 договору поруки № E/V355 від 25.05.2007 року визначено, що поручитель надала поруку за виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по кредитній угоді № E/V355 до 25.05.2019 року включно. Згідно п.11 договору поруки № E/V355 від 25.05.2007 року, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відтак, суд підставно стягнув солідарно з позичальника та поручителя суму боргу за кредитною угодою в розмірі, визначеному розрахунком заборгованості за договором № E/V355 від 24.05.2007 року, наданим банком.

Доказів, які можна було б визнати належними та допустимими (своїх розрахунків), на спростування розрахунків банку, якими останній обгрунтовує свої позовні вимоги, відповідачами ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не надано.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно, всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.М. Курій