Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/864/19
Провадження № 2/945/199/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 вересня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївськї області в складі :

головуючого судді Войнарівського М.М..

за участю секретаря Трифонової І.О.

розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Миколаївської районної державної адміністрації про визнання права спільної часткової власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської районної державної адміністрації про визнання права спільної часткової власності на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.01.2007 р. видане згідно з розпорядженням від 29.01.2007 р. № 1/27 визначено, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві спільної (часткової) власності позивачам по 1/3 частині відповідно. Згідно технічного паспорту, який є складовою частиною вищевказаного свідоцтва вказана вище квартира складається із 5 кімнат житловою площею 60,7 м2. Загальна площа квартири: 88,9 м2 .26 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування кімнати 2-4 та балкон - загальною площею 13,6 м2, які складають 15/100 часток квартири, у АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Кривобалківської сільської ради від 18 вересня 2007 року № 55 було дозволено дарування частини квартири ОСОБА_3 належній їй частини квартири площею 13,6 м2, що складає 15/100 часток всієї квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 . За даними технічної інвентаризації від 06.02.2019 р., КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що квартира АДРЕСА_2 має самочинні забудови: Житлова площа зменшена на 12,7 м2, загальна площа зменшена на 13,6 м2 за рахунок приєднання житлової кімнати та балкону до квартири АДРЕСА_3 .Таким чином, квартира АДРЕСА_4 : чотирикімнатна, житлова площа 48 м2, загальна площа 75,3 м2. 28.02.2019 р. Позивачами виготовлено Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , відповідно до якого квартира складається із 4 кімнат житловою площею 48 м2, у тому числі: 1-а кімната 12,3 м2, 2-я кімната - 8,4 м2, 3-а кімната - 9.7 м2. 4-а кімната - 17,6 м2, Коридор - 3,7 м2, Коридор - 6,4 м2, Ванна - 2,7 м2, Шафа вбудована - 0,9 м2, Кухня - 9,1 м2, Вбиральня -1,1 м2, Коридор -1,6 м2.Квартира обладнана: Балкон - 0,9 м2, Балкон - 0,9 м2. Загальна площа квартири: 75,3 м2

Позивачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день час та місце розгляду справи. При цьому спрямували до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату та час слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином; відзив не подавав.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти порядку заочного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наведених нижче підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.01.2007 р. квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві спільної (часткової) власності гр. ОСОБА_3 та її членам сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , по 1/3 частині відповідно.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 17.08.2019 ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » реєструючи шлюб з ОСОБА_7 .

Згідно копії технічного паспорту вказана вище квартира складається із 5 кімнат житловою площею 60,7 м2, у тому числі:1-а кімната 12,3 м2, 2-а кімната 12,7 м2, 3-я кімната - 8,4 м2, 4-а кімната - 9,7 м2, 5-а кімната - 17,6 м2. Коридор - 3,7 м2, Коридор - 6,4 м2, Ванна - 2,7 м2, Шафа вбудована - 0,9 м2, Шафа вбудована - 0,4 м2, Кухня - 8,1 м2, Кладова - 0,6 м2, Вбиральня -1,1 м2, Коридор - 1,6 м2. Квартира обладнана: Балкон - 0,9 м2. Балкон - 0.9 м2, Балкон - 0,9 м2. Загальна площа квартири: 88,9 м2

26 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування кімнати 2-4 та балкон - загальною площею 13,6 м2, які складають 15/100 часток квартири, у АДРЕСА_1 .

Відповідно до Рішенням виконавчого комітету Кривобалківської сільської ради від 18 вересня 2007 року № 55 про надання дозволу на продаж квартири, було дозволено дарування частини квартири ОСОБА_3 належній їй частини квартири площею 13,6 м2, що складає 15/100 часток всієї квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Згідно листа КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.02.2019р. квартира АДРЕСА_2 ) має самочинні забудови:Житлова площа зменшена на 12,7 м2, загальна площа зменшена на 13,6 м2 за рахунок приєднання житлової кімнати та балкону до квартири АДРЕСА_5 : чотирикімнатна, житлова площа 48 м2, загальна площа 75,3 м2.

Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , станом на 28.02.2019року відповідно до якого квартира складається із 4 кімнат житловою площею 48 м2, у тому числі: 1-а кімната 12,3 м2, 2-я кімната - 8,4 м2, 3-а кімната - 9.7 м2. 4-а кімната - 17,6 м2, Коридор - 3,7 м2, Коридор - 6,4 м2, Ванна - 2,7 м2, Шафа вбудована - 0,9 м2, Кухня - 9,1 м2, Вбиральня -1,1 м2, Коридор -1,6 м2. Квартира обладнана: Балкон - 0,9 м2, Балкон - 0,9 м2. Загальна площа квартири: 75,3 м2.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 5 від 07.11.2019 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 49 років.

З копії спадкової справи № 72/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 слідує, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , шляхом подання заяви від 18.09.2019року про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Миколаївського районного нотаріального округу Лактіонової С.А.

Встановлені в судовому засіданні обставини справи, підтверджуються наявними в матеріалах цивільної справи письмовими доказами.

Відповідно дост. 319 ЦК України,власник, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Як передбаченост.152 Житлового кодексу України та п.19 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів за відповідними проектами та без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

Згідно п.2ст.383ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно п. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно дост.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень статті 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Отже, отримання погоджувальних документів на переобладнання та перепланування жилого будинку необхідне лише у випадку втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування у іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року N 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за N 927/11207, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнанням визначається улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року , а також ст.1 Протоколу №1 до неї передбачає право кожної фізичної або юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України.

Так, статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства ( п.2 ч.1 ст.3 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з нормою ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Враховуючи наведене вище позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 319, 321, 328, 357, 376, 383, 392 ЦК України, ст.ст.4, 7,8,10, 12,13,81, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Миколаївської районної державної адміністрації про визнання права спільної часткової власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати право спільної часткової власності за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,паспорт № НОМЕР_2 )та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ,паспорт серія НОМЕР_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на переплановану квартиру АДРЕСА_6 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський