УХВАЛА

04 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 638/3650/18

провадження № 61-12621св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна установа «Олексіївська виправна колонія (№ 25)»,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2019 року у складі судді Штих Т. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» про поновлення на роботі.

ОСОБА_1 просив визнати незаконним наказ від 09 лютого 2018 року № 25/ОС-18 про його звільнення з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» та поновити його на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30 січня 2015 року він був прийнятий на службу до Державної кримінально-виконавчої служби на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 3679/5/15 від 15 грудня 2016 року Олексіївська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області перейменована в Державну установу «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

09 лютого 2018 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади (наказ від 09 лютого 2018 року № 25/ОС-18) за порушення вимог частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-6 КУпАП, згідно пункту 8 статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», пункту 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач зі звільненням не згоден, вважає звільнення та наказ від 09 лютого 2018 року № 25/ОС-18 незаконними та безпідставними.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2019 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 травня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про незаконність звільнення.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її Дзержинського районного суду міста Харкова.

04 вересня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» про поновлення на роботі, призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська