Провадження № 2/127/1940/20
21 вересня 2020 рокум. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іщук Т.П.,
за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,
позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки. Свої вимоги мотивує тим, що судовим наказом винесеним 20 лютого 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області з відповідача у справі стягнуто на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо сплати аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка згідно розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню ВП № 58691620 Центрального ВДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за період з 04.02.2019 року по 30.05.2020 року становить 24 846,52 грн. З посиланням на положення СК України позивач також вказує на можливість стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, визначаючи її розмір у 8 168,24 грн. За викладених обставин позивач просила стягнути на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 24 846,52 грн, а також неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 8 168,24 грн.
Відповідач своїм правом на відзив не скористався.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2020 прийнято справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом осіб.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала щодо проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі.
Судом установлено, що сторони по справі з 15.09.2012 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2018.
Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».
У шлюбі в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , а.с. 9).
20.02.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області винесено судовий наказ по справі № 127/3450/19, яким стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , щомісячно, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).
14.03.2019 судовий наказ видано стягувачу за №127/3450/19.
29.03.2019 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавчого провадження ВП №58691620 (а.с.14-15)
Згідно розрахунку, складеного головним державним виконавцем Центрального ВДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 за період з 04.02.2019 по 31.05.2019 становить 24 846,52 грн (а.с. 8), а станом на 31.08.2020 - 25 411,27 грн.
Щодо сплати аліментів, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим до виконання в силу положень ст.18 ЦПК України, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України та відсутні підстави для його невиконання.
Разом з тим, суд, визначаючись з вимогою щодо стягнення вказаної суми заборгованості, звертає увагу, що відповідно до ст.194 СК України заборгованість може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» суд вирішує питання щодо заборгованості зі сплати аліментів лише у разі спору про її розмір, визначений державним виконавцем. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження, а не на підставі рішення про стягнення заборгованості.
Однак, матеріали справи не містять доказів щодо наявності спору про розмір заборгованості, а відтак, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити, зважаючи, що стягнення цих коштів має відбуватися в ході здійснення виконавчих дій у відкритому виконавчому провадженні.
Разом з тим, за правилами ст. 196 СК України в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.
Відповідно до ст.20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст.196 СК України позовна давність не застосовується.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.
У ході судового розгляду судом не встановлено поважних причин щодо несплати аліментів, доказів щодо цього відповідач не надав. При цьому встановлено, що відповідач частково сплачував аліменти у липні, серпні та жовтні 2019 року, а також в червні та липні 2020 року що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця.
Згідно розрахунку суми неустойки за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем, розмір пені за прострочення сплати аліментів на дитину за період з лютого 2019 року по 30 травня 2020 року складає 8 168,24 грн.
Однак, суд не може погодитись з таким розрахунком, оскільки він розрахований всупереч положенням ст. 196 СК України.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц викладений правовий висновок щодо обрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, який є обов`язковим для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду вважала необхідним відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
При цьому Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.
Так суд, визначаючись із розміром неустойки за прострочення сплати аліментів, вважає, що позивачем проведений розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за правовими позиціями вищих судів, що наразі є неактуальними.
При розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів слід враховувати розрахунок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц. При такому розрахунку розмір пені буде значно більший чим визначане позивачем. Так, зокрема за період з січня 2020 по 01 червня 2020 розмір пені становитие 8199,16 грн ( заборгованість по аліментам за січень місяць 2020 становить 2688,25 грн, строк прострочення сплати аліментів становить 121 день ( з лютого 2020 по 01 червня 2020, відповідно пеня становитиме: 2688,25 х 121 х 1% =3252,78 грн, пеня за несплату аліментів в лютому місці становитиме 2473,19 грн, в березні 2020року - 1639,83 грн, в квітні 2020 року - 833,36 грн).
Однак, зважаючи, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, вважає можливим стягнути розмір неустойки в сумі 8 168,24 грн, яку просить стягнути позивач.
Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений частково з відповідача на користь держави підлягає стягненню 202,46 грн судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 20, 180, 181, 196 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 223, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 8168,24 гривень (вісім тисяч сто шістдесят вісім гривень 24 коп).
В решті вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 208,02 грн судового збору.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 25.09.2020.

Суддя: