Провадження № 2/369/1957/20
25.09.2020 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л. М.,
при секретарі Житар А.А..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву у якій позов підтримав та просив справу розглядати без участі представника позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості (Шевченківська РФ КМЦЗ) із заявою про надання статусу безробітного 09.04.2019 звернувся громадянин ОСОБА_1 .
Згідно з п.п. 1,3,4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» наказом Шевченківської РФ КМЦЗ від 16.04.2019 № НТ 190411 відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 16.04.2019 по 09.04.2020, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу.
Наказом Шевченківської РФ КМЦЗ від 09.07.2019 № НТ 190710 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) з 05.07.2019.
Згідно п. 8, 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» наказом Шевченківської РФ КМЦЗ від 09.07.2019 № НТ 190710 відповідачу з 05.07.2019 припинено реєстрацію як безробітного у зв`язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).
29.08.2019 КМЦЗ складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 2065. Згідно висновків Акту: « ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Віннерс Груп Україна» Договір № 310000 від 04.06.2019 про надання посередницьких послуг як страхового посередника. Згідно Додаткової угоди №1 від 01.07.2019 Договір № 310000 від 04.06.2019. був розірваний 01.07.2019».
Креденсир ВВ 11.05.2019 подав заяву до Шевченківської РФ КМЦЗ з проханням направити його на навчання за професією, спеціальністю «Вступ в мале підприємництво для проходження повного курсу підвищення кваліфікації» до Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова.
Між Шевченківською РФ КМЦЗ та безробітним ОСОБА_1 11.05.2019 укладено договір №35/291-19 про професійне навчання безробітного, згідно якого, центр зайнятості направляє безробітного на професійне навчання за професією, спеціальністю «Вступ в мале підприємництво для проходження повного курсу підвищення кваліфікації» відповідно до робочого навчального плану та робочих навчальних програм зі строком навчання 176 годин з 13.05.19 до 11.06.19.
Після закінчення навчання ОСОБА_1 видано свідоцтво про підвищення кваліфікації серія НОМЕР_1 . Оскільки відповідач умисно приховав відомості щодо надання послуг ТОВ «Віннерс Груп Україна», наказом Шевченківської РФ КМЦЗ від 10.09.2019 № 48 прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення у розмірі 58 031 грн. 74 коп., яке складається з допомоги по безробіттю за період з 04.06.2019 по 10.01.2020 р. у розмірі 57 673, 28 грн. та вартості навчання з 04.06.2019 по 11.06.2019 у розмірі 358, 46 грн.
11.09.2019 ОСОБА_1 надіслано повідомлення про необхідність відшкодування суми виплаченого матеріального забезпечення, яке Відповідач проігнорував. Станом на 15.11.2019 Відповідачем борг не сплачено.
Пунктом 18 ч. 2. ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним Фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного Фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.
Відповідно до п.п. 2,3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, який затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 № 60/62, Постановою правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 № 7-1, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що право на допомогу по безробіттю та соціальні послуги відповідно до зазначених законів мають лише зареєстровані безробітні. Згідно ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ч. З статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Враховуючи викладене, суд знаходить достатні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 58 031 грн 74 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 10, 12, 13, 141, 259, 263, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти у розмірі в розмірі 58 031 грн 74 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн 00 коп.
Інформація про позивача: Київський міський центр зайнятості, місцезнаходження: м. Київ, Жилянська, 47-Б, код 03491091.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л. М.