Справа № 461/8466/19 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/155/20 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретар Жукровська Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Нікіфорової Анастасії Юріївни на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2019 року, постановлену в складі головуючого судді Радченка В.Є., про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Львів», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимогна предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Домусгруп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а:

04 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Львів», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимогна предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Домусгруп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі.

Дану ухвалу оскаржила представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Нікіфорова Анастасія Юріївна.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням правил виключної підсудності. Зазначає, що позивач не володіючи спеціальними знаннями у сфері юриспруденції, подала позовну заяву з порушенням правил підсудності, оскільки згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. №2840, виданого 30.09.2019 року звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що є в межах Шевченківського району м. Львова.

Враховуючи те, що Галицьким районним судом м. Львова не вирішено питання про передачу справи за підсудністю, просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2019 року про відкриття виконавчого провадження скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно із ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду на 19 березня 2020 року.

08 лютого 2020року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», підпунктом «а» пункту 11 частини 2 якого у частині першій статті 353 ЦПК України виключено пункт 8, яким було встановлено, що ухвали щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

При відкритті апеляційного провадження і призначенні справи до розгляду суд апеляційної інстанції керувався приписами ЦПК України в редакції до 08 лютого 2020 року, тому оскаржувана ухвала підлягає перевірці за правилами ЦПК України, які діяли до цієї дати.

Ухвалою про призначення справи до розгляду в апеляційному суді від 29 січня 2020 року вирішено проводити розгляд справи з повідомленням учасників справи, без їх виклику.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень також шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, учасники в суд апеляційної інстанції не з`явились. Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається з повідомленням учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, за змістом ч.2 ст.27 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас, згідно з правилами, які врегульовані ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Місце виконання рішення визначене ст.24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частина 2 ст.24 Закону передбачає, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або місцезнаходженням боржника.

Із матеріалів справи убачається, що 30 вересня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2840, яким звернуто стягнення на нерухоме майно зі всіма його приналежностями, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат житловою площею 18,4 м.кв. та кухні, загальною площею 28,4 м.кв.; до квартири належить комора в підвалі площею 5 м.кв.; реєстраційний номер майна: 35996067, яке належить іпотекодавцю майновому поручителю, ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.02.2012 року ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості в розмірі 1 677 124 грн. 07 коп.(а.с.16).

Із змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 Постанови від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України (в чинні на цей час редакції ЦПК України - ч.1 ст.30 ЦПК України), до якого відповідно до статті 181 ЦК України належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Види спорів з приводу нерухомого майна визначені також в абз. 4 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до якого до таких належать, зокрема, позови про визнання прав на нерухоме майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню, тобто даний спір виник не з приводу нерухомого майна, а відтак на нього не розповсюджуються правила виключної підсудності (ст. 30 ч.1 ЦПК).

В розумінні вимог ст. 28 ЦПК України альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоров`я, малолітні діти тощо) саме позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Позивач ОСОБА_1 на свій розсуд могла звернутись до суду або за місцезнаходженням відповідача, або за місцем виконання виконавчого напису.

Остання обрала звернення до суду за місцем знаходження відповідача, а відтак, суд першої інстанції правомірно відкрив провадження у даній справи і підстави для скасування цієї ухвали відсутні.

Колегією суддів порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч.5 ст.268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 28 вересня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нікіфорової Анастасії Юріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2020 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.