Ухвала

07 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 210/4585/19

провадження № 61-1077ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області (далі - УВД ФССУ в Дніпропетровській області в особі Криворізького ВУВД ФСС в Дніпропетровській області) про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці на Криворізькому металургійному заводі імені Леніна та Виробничому об`єднанні «Кривбасруда» ОСОБА_1 отримав професійне захворювання.

Висновком медико-соціальної експертної комісії від 17 лютого 2003 року при первинному огляді йому встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 25 % безстроково.

Унаслідок отриманого професійного захворювання позивач має серйозні порушення здоров`я, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв`язків.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд стягнути

з УВД ФССУ в Дніпропетровській області в особі Криворізького ВУВД ФСС

в Дніпропетровській області суму спричиненої моральної шкоди, право на відшкодування якої він отримав з часу встановлення йому втрати професійної працездатності, у розмірі 104 325 грн без утримання податків та зборів.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2019 року (у складі судді Хлистуненко О. В.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з УВД ФССУ в Дніпропетровській області в особі Криворізького ВУВД ФСС в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, набутим під час виконання трудових обов`язків, 45 000 грн без утримання податків та зборів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року

(у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.) рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2019 року залишено без змін.

09 січня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга УВД ФССУ в Дніпропетровській області в особі Криворізького ВУВД ФСС в Дніпропетровській області на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій даній справі є вимога немайнового характеру - відшкодування моральної шкоди у розмірі 104 325 грн.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, тобто ціна позову становить 104 325 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Як вбачається з резолютивної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України, тому підстав для відкриття провадження у вказаній справі на підставі частини третьої статті 389 ЦПК України не вбачається.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

У касаційній скарзі відсутні обґрунтовані підстави для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська