Справа № 567/307/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

встановив :

До Острозького районного суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу звернувся ОСОБА_2 . В обґрунтування позову зазначив, що з 17.05.1981р. перебуває у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований Могилянівською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис № 9.

Вказує, що від спільного подружнього життя у них є четверо повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказує, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося, в них різні погляди на подружнє життя та сімейні цінності, у зв`язку з чим у сім`ї почали виникати суперечки, при яких сумісне проживання стало неможливим.

Зазначив, що разом з відповідачкою не проживає з 2010 року, сім`я фактично припинила своє існування. Впродовж цього періоду ні він, ні відповідачка шляхів до примирення не шукали. Вказує, що всі діти досягли повноліття та він неодноразово пропонував відповідачці розірвати шлюб у позасудовому порядку в органах державної реєстрації актів цивільного стану, проте отримував від відповідачки відмову, що й спонукало його звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Подальше збереження шлюбу вважає недоцільним і таким, що суперечить його інтересам, тому вважає за необхідне шлюб між ними розірвати. Позовні вимоги просив задовольнити, судові витрати покласти на відповідачку.

Ухвалою суду від 18.03.2020 року відкрито провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.04.2020р. за заявою відповідачки сторонам було надано строк на примирення терміном два місяці.

Відповідачка ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнає, вважає позов необгрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення. Вказала, що вона з позивачем перебуває у шлюбі впродовж майже 39 років, під час якого вони спільно виховали та виростили четверо дітей. Крім того, під час спільного проживання ними було набуте нерухоме та рухоме майно. Зазначила, що доводи позивача про те, що сім`я припинила існування більше десяти років тому, та за цей час ні вона, ні позивач не шукали шляхів до примирення, не в повній мірі відповідають дійсності. Вказала, що близько десяти років тому їхні відносини погіршились, позивач вирішив не проживати з нею та дітьми, однак вона з дітьми продовжує спілкуватись з позивачем. Позивач час від часу навідувався до неї та дітей, приймав активну участь у їх вихованні. Всі найважливіші сімейні питання вони вирішували разом. Вказала, що за весь цей період позивач не звертався до неї з прохання розірвати шлюб. Лише в лютому 2020 року він звернувся до неї в усній формі, а потім і письмово з проханням про розірвання шлюбу. При цьому ніяких конкретних підстав не наводив, а тому його рішення про розірвання шлюбу було для неї неочікуваним. Вважає, що шлюб, укладений між ними на основі взаємної поваги та любові, а тому жодних підстав для його розірвання не вбачає. В зв`язку з тим, що між ними не використані всі можливості для збереження шлюбу, просила надати строк для примирення.

В судове засідання позивач не з`явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 заперечила щодо розірвання шлюбу, просила не розривати шлюб та надати повторно термін на примирення. Вважає, що шлюб між нею та позивачем ще може бути збережений, так як вони мають четверо спільних дітей, тривалий період часу прожили разом у шлюбі та мають спільні інтереси. Зазначила, що їхній шлюб укладений на основі взаємної поваги та любові, а тому жодних підстав для його розірвання немає.

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення відповідачки, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 травня 1981 року Могилянівською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис №9, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Відповідно до заяви-пропозиції від 25.02.2020р. позивач ОСОБА_2 звертався до відповідачки ОСОБА_1 з пропозицією розірвати шлюб в органах ДРАЦС в позасудовому порядку.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 впродовж тривалого часу проживають окремо, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують впродовж десяти років, що свідчить про формальне існування шлюбу.

Окрім того, судом було вжито заходи для примирення подружжя та надано сторонам строк на примирення, який позитивного результату не дав, примирення не настало.

Беручи до уваги викладені обставини, суд приходить до переконання про те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку із чим, визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., які було сплачено позивачем при зверненні до суду із вищевказаним позовом.

На підставі ст.ст.105, 110 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, -

вирішив :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрований 17 травня 1981 року Могилянівською сільською радою Острозького району Рівненської області (актовий запис № 9).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 840,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 червня 2020р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.