КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи:2-215/11/
Головуючий у суді першої інстанції: Новак Р.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом

та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватного підприємства «Борей-таксі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фронт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінат-Інвест», Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», Приватного підприємства «Юс-Центр», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариства з обмеженою відповідальністю «А.О. Бастіон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічний центр домофонізації «Цифрал-Сервіс», треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , про визнання недійсним заповіту, визнання пріоритету зареєстрованих прав на частину квартири, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, визначення судом відповідальності, стягнення в солідарному порядку коштів за погіршення частки квартири, упущеної вигоди, неодержаної орендної плати, пені, реальних збитків, грошової компенсації, відшкодування моральної шкоди, припинення права власності,

за апеляційною ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року,

встановив:

по справі було ухвалено рішення Печерським районним судом м. Києва від 30 грудня 2013 р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 18 березня 2014 року. Вказаним рішенням було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, визнання пріоритету зареєстрованих прав на частину квартири, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, визначення судом відповідальності, стягнення в солідарному порядку коштів за погіршення частки квартири, упущеної вигоди, неодержаної орендної плати, пені, реальних збитків, грошової компенсації, відшкодування моральної шкоди, припинення права власності.

У травні 2016 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зазначав, що в описовій частині ухвали не зазначено про суть заяви, не мотивовано підстави для відмови.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2013 року, ОСОБА_2 зазначав, що постановою ВС України від 06 квітня 2016 року було встановлено, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем після смерті бабусі - ОСОБА_18 . Тому оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.11.1998 не порушувало та не могло порушити його права як позивача. Цю обставину ОСОБА_2 вважав істотною, в зв`язку з чим просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 грудня 2013 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник в заяві про перегляд рішення, не є нововиявленими в розумінні положень ст. 421 ЦПК України.

Також в ухвалі суд зазначив, що учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, позивач подав заяву про розгляд справи в його відсутність, інші учасники судового розгляду про причини неявки не повідомили, про час, день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

В статтях 423-429 ЦПК України закріплені положення, які регулюють перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно положень ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відкривши провадження за нововиявленими обставинами, суддя надсилає учасникам справи копії заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє учасників справи (ч. 4 ст. 427 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст.429 ЦПК України справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за новиявленими обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Висновки про застосування норм процесуального права щодо повноважень суду апеляційної інстанції при перегляді судових рішень за нововиявленими обставинами містяться в постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року (справа 2-190/2011), від 06 березня 2019 року (справа №755/2191/14-ц), від 19 вересня 2018 року (справа №200/9663/16-ц).

Повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги закріплено в ч. 1 ст. 374 ЦПК України. За положення цієї статті суд апеляційної інстанції, має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повідомлення про призначене судове засідання на 18 грудня 2017 року на адресу заявника ОСОБА_2 повернулось до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а/с 66 т. 23).

В даному випадку, судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами щодо належного повідомлення заявника ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки повноважень скасовувати оскаржуване судове рішення і постановляти процесуальне рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, тобто розглядати подану заяву по суті, апеляційний суд не має, а це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається, тому справу слід направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 28 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді