29.09.2020 Єдиний унікальний номер 205/5408/20
Єдиний унікальний номер 205/5408/20
Провадження № 2з/205/195/20
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 липня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотримання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких представником позивача 21 серпня 2020 року подано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить відповідачеві на праві приватної власності та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири. Зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому предметом позову по даній справі є транспортний засіб, який позивач просить витребувати у відповідача. Зазначена квартира, на яку позивач просить накласти арешт, не є предметом спору, хоча і належить відповідачеві.

Разом з тим, позивачем в заяві не обґрунтовано необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві; не зазначено, яким чином можуть сприяти виконанню рішення суду вказані заходи забезпечення позову, також не було вказано пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Крім того, не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття цих заходів забезпечення позову, тобто, із зазначеного слідує, що заява немотивована та до неї не додані додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві.

Разом з тим, слід зазначити, що арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника. Також в заяві відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтування вимог заявника щодо забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви позивачеві необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 149, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: