ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Харків

справа № 621/3579/18

провадження № 22-ц/818/1294/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: Акціонерне товариство «Харківобленерго»,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 6 грудня 2019 року, постановлену суддею Бібіком О.В., -

в с т а н о в и в :

21 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовом до АТ «Харківобленерго», в якому просив визнати звільнення його з роботи незаконним, скасувати наказ № 398к від 02.11.2018 року про звільнення; поновити на роботі на посаді заступника начальника відділу правового забезпечення (з виконавчої роботи); стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 9 січня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 6 грудня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвала суду мотивована тим, що на час звернення з позовом до суду ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тому справа підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Зміївського райсуду Харківської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач звернувся з позовом у передбаченому ч. 1 ст. 28 ЦПК України порядку, а саме за своїм місцем перебування. Вказує, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 де і проживає з 1998 року, а за адресою АДРЕСА_1 знаходиться нежитлова будівля, яка не належить позивачу на праві приватної власності.

АТ «Харківобленерго» до суду апеляційної інстанції надано відзив, в якому воно просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга не містить доводів, які б були підставою для її скасування.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовом, що виник з трудових правовідносин.

Згідно з паспортними даними 14 січня 2005 року ОСОБА_1 знятий з реєстраційного обліку Зміївським РВ УМВС України в Харківській області. 9 лютого 2005 року ОСОБА_1 зареєстрований Дзержинським МВМ Дзержинського РВ ХМУ України в Харківській області за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 98-99).

За змістом статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно із частиною першою статті 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ст.3 Закону України № 1382-IV від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»

(далі Закон) вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України на вибір адміністративно- територіальної одиниці, де він хоче проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи.

Згідно із пунктом 17 частини першої статті 6 Закону особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» №207 від 02 березня 2016 року затверджені Правила реєстрації місця проживання, які визначають процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування (далі - Правила).

Згідно з пунктом 3 Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Пунктом 9 Правил передбачено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

З огляду на наведене встановлений порядок реєстрації місця проживання та перебування фізичної особи на території України вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що перебування позивача за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано.

На час звернення з позовною заявою позивачем зареєстровано його місце проживання за адресою АДРЕСА_1 . Іншого зареєстрованого місця проживання чи перебування ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано направив справу для продовження розгляду за встановленою у цивільному процесуальному законі підсудністю.

Позивач не спростував висновки суду і не надав відомостей про реєстрацію в Зміївському р-ні Харківської області.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем подано позов за місцем його перебування, де йому на праві власності належить майно, колегією суддів відхиляються з огляду на положення статті 28 ЦПК України та встановлення судом місця реєстрації позивача, оскільки наявність чи відсутність права власності в цьому випадку немає правового значення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов у цій справі не підсудний Зміївському районному суду Харківської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.374, ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 6 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання суддями. В силу п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук