Справа № 346/2335/20
Провадження № 4-с/346/24/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Веселова В.М.

за участі секретаря Максим`юк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Волинська митниця Держмитслужби (правонаступник Волинської митниці ДФС) на дії та рішення головного державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Білейчук Ольги Петрівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 вересня 2019 року ВП № 60034581; постанови про стягнення виконавчого збору від 12 вересня 2019 року ВП № 60034581; постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 вересня 2019 року ВП № 60034581; постанови про арешт коштів боржника від 12 вересня 2019 року ВП № 60034581; скасувати постанову головного державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Білейчук Ольги Петрівни про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2019 року ВП № 60034581; постанову про стягнення виконавчого збору від 12 вересня 2019 року ВП № 60034581; постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 вересня 2019 року ВП № 60034581; постанову про арешт коштів боржника від 12 вересня 2019 року ВП № 6003458.

Скаргу мотивує тим, що 12 червня 2020 року йому в ході вчинення правочину у нотаріуса, йому стало відомо про те, що на примусовому виконанні у Коломийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження в якому він є боржником та з яким він ознайомився тільки 15.06.2020 року. Одразу, як він отримав копію постанови Волинської митниці ДФС № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року, ним було подано у визначений законом строк адміністративний позов до Коломийського міськрайонного суду щодо оскарження постанови Волинської митниці ДФС № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року, яка на даний час знаходиться на розгляді в цьому суді. Той факт, що Волинська митниця ДФС достовірно знала про відкрите судом провадження щодо оскарження їхньої постанови № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року свідчить той факт, що 14 серпня 2019 року за № 3665/03-70-20-03 Волинською митницею ДФС було подано відзив на позовну заяву по даній справі.

Не зважаючи на це, відповідно до заяви Волинської митниці ДФС № 4708/10/03-70-20-03 від 23 серпня 2019 року, Волинська митниця ДФС надіслала 23 серпня 2019 року до Коломийського відділу ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження разом із постановою № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року.

Отже, Волинська митниця ДФС достовірно знаючи (14 серпня 2019 року було подано Волинською митницею ДФС відзив на позовну заяву за № 3665/03-70-20-03 від 14 серпня 2019 року), що в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області відкрито провадження по адміністративній справі № 346/3110/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про оскарження постанови № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року, проте вже через два тижні подала до Коломийської ДВС заяву про відкриття провадження із постановою № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року, в якій зазначила про те, що постанова набрала законної сили 22 червня 2019 року, що не відповідає дійсності.

Отже, враховуючи той факт, що на даний час в порядку адміністративного судочинства ще не прийнято рішення, яке б набрало законної сили по оскарженню постанови № 1996/20500/19 Волинської митниці ДФС від 12 червня 2019 року, тому головний державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження по примусовому виконанню постанови № 1996/20500/19 Волинської митниці ДФС від 12 червня 2019 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження та інші рішення по даному виконавчому провадженню є в апріорі незаконними.

Вважає, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови є незаконними, вчинені без дослідження чинного законодавства та всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», виходячи з наступного.

Представник заявника в судове засідання подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав та просив задовольнити.

Представник Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився , подали клопотання, яким просили розгляд справи проводити у їх відсутності на підставі наданих ними матеріалів виконавчого провадження.

Представник Волинської митниці ДФС надав письмові пояснення, в яких зазначив,що дії Волинської митниці Держмитслужби були вірними та відповідали ч.4 ст.150 КАС України, в вимогах скарги просять відмовити.

Розглянувши письмове клопотання представника заявника та письмові пояснення представника ДВС та Волинської митниці, дослідивши матеріали справи та відзив, суд приходить до наступних висновків.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Згідно ст.3 цього ж закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;3) судові накази;4) виконавчі написи нотаріусів;5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу;8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Заходами примусового виконання є 1) звернення стягнення на майно боржника;2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні.

У відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, та вчиняти всіх необхідних виконавчих дій. У відповідності до ст.10 цього ж закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У відповідності до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій , мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця порушено їх права та свободи.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 вищезгаданого закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду. Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що щодо скаржника постановою Волинської митниці ДФС від 12.06.2019 року №1996/20500/19 скаржника ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил,передбачених ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 126222,54 грн. Примірник постанови було надіслано гр. ОСОБА_2 супровідним листом від 13.06.2019 року.

В зв`язку з несплатою гр. Федоруком штрафу,посадовими особами митниці було направлено заяву від 23.08.2019 року та постанову від 12.06.2019 року до Коломийського міськрайонного відділу управління юстиції для звернення для примусового виконання.

12 червня 2020 року в ході вчинення правочину у нотаріуса, позивачу стало відомо про те, що на примусовому виконанні у Коломийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження, в якому він є боржником. З даним виконавчим провадженням він ознайомився 15.06.2020 року.

Згідно змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 вересня 2019 року вбачається, що вказане виконавче провадження було відкрито на підставі постанови № 1996/20500/19 Волинської митниці ДФС від 12 червня 2019 року (а.с.9-12).

Крім цього, 12 вересня 2019 року головним держаним виконавцем було винесено по даному виконавчому провадженню постанову про стягнення виконавчого збору від 12 вересня 2019 року ВП № 60034581; постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12 вересня 2019 року ВП № 60034581; постанову про арешт коштів боржника від 12 вересня 2019 року ВП № 60034581.

Однак, після того як позивач отримав копію постанови Волинської митниці ДФС № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року, ним було подано у визначений законом строк адміністративний позов до Коломийського міськрайонного суду по оскарженню постанови Волинської митниці ДФС № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року, яка знаходилася на розгляді в Коломийському міськрайонному суді (а.с. 21-22) і по якій було винесено рішення . Волинська митниця ДФС достовірно знала про відкрите судом провадження щодо оскарження їхньої постанови № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року свідчить той факт, що 14 серпня 2019 року за № 3665/03-70-20-03 Волинською митницею ДФС було подано відзив на позовну заяву по даній справі (а.с.17-20).

Відповідно до заяви Волинської митниці ДФС № 4708/10/03-70-20-03 від 23 серпня 2019 року, Волинська митниця ДФС надіслала 23 серпня 2019 року до Коломийського відділу ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження разом із постановою № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року(а.с. 23).

Отже, Волинська митниця ДФС достовірно знаючи (14 серпня 2019 року було подано Волинською митницею ДФС відзив на позовну заяву за № 3665/03-70-20-03 від 14 серпня 2019 року), що в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області було відкрито провадження по адміністративній справі № 346/3110/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про оскарження постанови № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року, проте вже через два тижні подала до Коломийської ДВС заяву про відкриття провадження з постановою № 1996/20500/19 від 12 червня 2019 року, в якій зазначила про те, що постанова набрала законної сили 22 червня 2019 року, що не відповідає дійсності.

Враховуючи той факт, що на час подання позову позивачем до Коломийського міськрайонного суду в порядку адміністративного судочинства ще не було прийнято рішення, яке б набрало законної сили по оскарженню постанови № 1996/20500/19 Волинської митниці ДФС від 12 червня 2019 року, головний державний виконавець,на думку позивача, не мав права відкривати виконавче провадження по примусовому виконанню постанови № 1996/20500/19 Волинської митниці ДФС від 12 червня 2019 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження та інші рішення по даному виконавчому провадженню є в апріорі незаконними.

Згідно з ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних

засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.539 МК України штраф повинен бути сплачений особою, яка вчинила порушення митних правил, не пізніше 15 днів з дня вручення або надіслання їй копії постанови митного органу про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше 15 днів з дня залишення скарги (адміністративного позову) без задоволення.

Однак, у відповідності до ст.150 ч.4 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Суд приходить до висновку,що дії та рішення головного державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Білейчук Ольги Петрівни щодо відкриття виконавчого провадження № 60034581 від 12 вересня 2019 року, та стягнення виконавчого збору, стягнення з боржника витрат виконавчого, арешт коштів боржника були правомірними, оскільки адміністративний позов скаржника є на розгляді на даний час вже в апеляційній інстанціїї, жодного рішення суду про забезпечення позову не було.

Відповідно до вимог ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин суд приходить до висновку,що вимоги скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засідання та не підлягають до задоволення, оскільки вимоги ст.150 ч.4 КАС України надають можливість заінтересованій особі, яким є суб`єкт владних повноважень, вчиняти дії по виконанню його рішення навіть при відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки таке відкриття провадження не зупиняє дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

На підставі наведеного, Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, керуючись ст.150 ч.4 КАС України, ст.ст. 247 ч.2,447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Волинська митниця Держмитслужби (правонаступник Волинської митниці ДФС) на дії та рішення головного державного виконавця відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом 15 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 вересня 2020 року.

Суддя Веселов В. М.