Справа № 472/635/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2020 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

за участю секретаря Чорної О.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

24 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов обгрунтовує тим, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

27 жовтня 1999 року її син ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюбу змінила дівоче прізвище на " ОСОБА_6 ".

06.12.2001 року в зазначеному будинку за її згодою зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , яка доводиться їй колишньою невісткою, оскільки 15 квітня 2008 року шлюб між її сином та відповідачкою розірвано.

В квітні 2008 році відповідачка забрала свої речі та виселилася з будинку. Місце перебування відповідачки не відоме та зв`язку з нею вона не має.

На сьогоднішній день вона має намір продати будинок. Реєстрація відповідача порушує її права як власника будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв`язку з чим вона просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 08.07.2020 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв не подала.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області Соболь Ю.С. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, зареєстрованого Вознесенською філією Універсальної біржі "Південь" в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 160 від 13.10.2000 року та реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 08.09.2000 року Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації має у приватній власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Постанови Верховної ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від 19 травня 2016 року № 1377-VІІІ, смт Кудрявцівка перейменовано на смт Токарівка.

24 січня 2002 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 , зареєстрований Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району, актовий запис № 2, та змінила своє прізвище з " ОСОБА_8 " на " ОСОБА_9 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

27 жовтня 1999 року син позивачки ОСОБА_4 уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_6 ". 06.12.2001 року за згодою позивача відповідач ОСОБА_3 була зареєстрована в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними будинкової книги.

15 квітня 2008 року шлюб між відповідачем ОСОБА_3 та сином позивачки було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 08.11.2017 року, виданого Веселинівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

З 2008 року відповідачка ОСОБА_3 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується довідкою Веселинівської селищної ради Веселинівського району № 1681 від 21.10.2019 року.

Суд вважає, що реєстрація відповідача у житловому будинку позивача перешкоджає останній вільно володіти та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України, статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Аналіз приведених норм закону дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням, що належить громадянинові на праві власності, нарівні з власником виникає у членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним.

З матеріалів справи вбачається, що вселилася відповідачка в спірне жиле приміщення як дружина сина позивачки, а позивачка як власник цього майна надала право відповідачці користуватись ним саме у зв`язку із існуванням шлюбних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка користувалась спірним жилим приміщенням зі згоди позивачки, а з квітня місяця 2008 року перестала бути членом сім`ї позивача та з того часу не проживала в її будинку і її особистих речей в будинку не має, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 12.06.2020 року, а тому існують підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач не просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 840,80 грн. судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення

(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має прво на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 серпня 2020 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко