ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 709/875/20
Провадження № 22-ц/821/1331/20
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агроко»;

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року (постановлену в приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської областіпід головуванням судді Левченка В.В.) про забезпечення позову у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі ,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст скарги

23 червня 2020 року СТОВ «Агроко» звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом СТОВ «Агроко» до ОСОБА_1 , ТОВ «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі із попереднім орендарем.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову СТОВ «Агроко» зазначало, що предметом спору у даній справі є визнання права позивача на подальше користування земельними ділянками, що належать відповідачу ОСОБА_1 .

На час виникнення спору позивач на спірних земельних ділянках вже провів весняно-польові роботи. Власник земельних ділянок - ОСОБА_1 заперечень щодо подальшого використання земельних ділянок у строки визначені законом не надсилав.

СТОВ «Агроко» вважає, що оскільки як спірна земельна ділянка, так і суміжні земельні ділянки, які знаходяться в обробітку позивача вже засіяні різними сільськогосподарськими культурами, а тому очікувані дії відповідачів, спрямовані на можливе виконання робіт із землеустрою, із закріплення межовими знаками поворотних точок меж спірної земельної ділянки, може завдати значної майнової шкоди позивачу, шляхом пошкодження посівів.

Заявник вказує, що при цьому попередні дії ТОВ «Гранекс-Черкаси» щодо визначення в натурі (на місцевості) земельних ділянок з закріпленням їх межовими знаками на інших земельних ділянках в межах землекористування заявника зводяться до проорювання по всьому периметру траншей, в тому числі з обох боків вздовж під`їзного шляху, що заважає йому обробляти решту земельних ділянок.

У зв`язку з чим заявник СТОВ «Агроко» просило забезпечити позов шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 1,3276 га з кадастровим номером :04:000:0292, розташованої в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, в тому числі проводити землевпорядні роботи по визначенню в натурі (на місцевості) поворотних точок меж цієї земельної ділянки, з закріпленням її меж межовими знаками, до вирішення справи по суті, однак не раніше як до моменту збирання заявником урожаю на даній земельній ділянці.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року заяву СТОВ «Агроко» - задоволено.

Забезпечено позов шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 1,3276 га з кадастровим номером :04:000:0292, розташованої в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області за межами населеного пункту, в тому числі проводити землевпорядні роботи по визначенню в натурі (на місцевості) поворотних точок меж цієї земельної ділянки, з закріпленням її меж межовими знаками, до вирішення справи № 709/875/20 по суті.

Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що оскільки заявником СТОВ «Агроко», як орендарем, засіяно спірну земельну ділянку кукурудзою, а дії щодо визначення в натурі (на місцевості) спірної земельної ділянки призведуть до пошкодження посівів і, як наслідок, втрати частини врожаю і понесення позивачем збитків, що у свою чергу унеможливить ефективний захист порушених прав та законних інтересів, а також може істотно ускладнити виконання рішення суду в частині поновлення договору оренди землі у разі задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 15 липня 2020 року, ТОВ «Гранекс-Черкаси»просить ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 рокускасувати, як постановлену без достатнього правового обґрунтування та стягнути із СТОВ «Агроко» сплачений судовий збір.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що заявник не надав суду належних доказів щодо повідомлення його землевпорядною організацією відносно проведення землевпорядних робіт. Суд не взяв до уваги докази листа-повідомлення № 1618 від 15 грудня 2017 року, який був направлений СТОВ «Агроко» ОСОБА_1 13 квітня 2018 року.

Суд не дослідив умови договору оренди № 463 КУ від 05 грудня 2013 року, в якому не визначений порядок збирання урожаю, після закінчення договору оренди.

Крім того, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, відповідачі жодними своїми діями не чинили і не мали наміру чинити перешкод у зборі врожаю СТОВ «Агроко».

ТОВ «Гранекс-Черкаси» стверджує, що заява про забезпечення позову є недостатньо обгрунтованою, оскільки у ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість дій з боку відповідачів на виконання робіт із землеустрою, зокрема закріплення межовими знаками поворотних точок меж спірної земельної ділянки.

Відзив на апеляційну скаргу

05 серпня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив СТОВ «Агроко»на апеляційну скаргу ТОВ «Гранекс-Черкаси».

Посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Гранекс-Черкаси» є необґрунтованими, СТОВ «Агроко» у своєму відзиві зазначає, що заходи забезпечення позову вжиті судом першої інстанції щодо земельних ділянок, які є предметом спору, та якими на момент посіву кукурудзи, користувався та користується позивач, на підставі укладеного договору оренди землі, а відтак застосовані заходи забезпечення є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Наявність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду свідчать попередні дії відповідача, який на інших земельних ділянках виділяє за спірними договорами оренди землі спірні ділянки в межах землекористування СТОВ «Агроко», переорюючи по всьому периметру земельної ділянки, а також з обох боків вздовж під`їзного шляху до цих земельних ділянок. Такі дії відповідач вчиняє, щоб якомога більше розділити поле, що не дає можливості тепер позивачу обробляти решту земельних ділянок, які знаходяться в нього в оренді.

Враховуючи наведене, СТОВ «Агроко» просило апеляційну скаргу ТОВ «Гранекс-Черкаси» залишити без задоволення, а ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року - залишити без змін.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Гранекс-Черкаси» непідлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в пункту 1, пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що СТОВ «Агроко» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі із попереднім орендарем.

Відповідно до заявлених позовних вимог, між сторонами існує спір, щодо оренди земельної ділянки, площею 1,3276 га., з кадастровим номером :04:000:0292, розташованої в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району.

СТОВ «Агроко», як орендар, засіяв спірну земельну ділянку кукурудзою, а витрати на обробку 1 га. поля, де вона розташована, згідно з актом від 23 червня 2020 року становить 14477,47 грн. (а.с. 13)

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову, дійшов до обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову.

Посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі про те, що суд не взяв до уваги докази листа-відповіді, отримані СТОВ «Агроко» про відмову у поновленні договору оренди землі та не дослідив умови договору в якому не визначений порядок збирання урожаю, після закінчення договору оренди землі, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігати ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим, в подальшому, виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення заяви СТОВ «Агроко» про забезпечення позову.

У відповідності до положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги ТОВ «Гранекс-Черкаси» суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» - залишити без задоволення.

Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 рокупро забезпечення позову у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук