Справа № 426/8218/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Попової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

представник позивача адвокат Барилюк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та просить визнати за нею право власності на недоотриману пенсію в розмірі 47198,76 грн., що належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати просить віднести за свій рахунок.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірно батько на випадок смерті залишив заповіт на території непідконтрольній українській владі та надати підтверджуючі відомості щодо заповіту не має змоги. На її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документу, за яким можливо перевірити факт наявності або відсутності спадкоємців, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 1268 ЦК України. Предметом спадкування є грошові кошти в розмірі 47198,76 грн., що належали спадкодавцю на день смерті, проте не були ним отримані за життя. Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні представник позивача адвокат Барилюк А.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні участі не брала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області.

Сторона позивача згоди на заочний розгляд справи не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 31 січня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 199 (а.с. 13).

Відповідач у справі ОСОБА_2 - дружина померлого, спільно зі спадкодавцем на день його смерті не проживала.

Витрати по похованню ОСОБА_3 понесла ОСОБА_1 , що підтверджено довідкою міської ради з місцем її проживання (а.с. 12).

Позивач ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно виданим) серія НОМЕР_2 (а.с. 7), а зміна прізвища - свідоцтвом про укладення шлюбу виданого 05 липня 1980 р. (а.с. 14).

Згідно ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги.

14 лютого 2018 року на підставі заяви позивача поданої до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області заведена спадкова справа за № 51/2018, зареєстрована у спадковому реєстрі за № 62011512 (а.с. 57).

На заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Чиркіною Т.Д. 22 жовтня 2018 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження наявності або відсутності спадкоємців, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 1268 ЦК України (а.с. 6).

Дослідивши витребувані за ухвалою суду інформаційні довідки зі Спадкового реєстру неможливо однозначно ідентифікувати особу яка ймовірно могла скласти заповіт на користь позивача.

За наданою інформацією Білокуракинського об`єднаного Управління пенсійного фонду України Луганської області від 30.10.2019 № 5438/031-08, ОСОБА_3 недоотримав пенсію у розмірі 47198,76 грн. за період часу з 01.04.2017 року по 31.12.2017 року (а.с. 94). Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі « ОСОБА_4 та інші» ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану закону підставу, якою зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність. В даному випадку предметом спору є захист права позивача на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач звернувся до суду через об`єктивні обставини, незалежні від його волі, які позбавляють його можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у нього законних очікувань на отримання у спадок належної його спадкодавцю соціальної виплати, його право підлягає захисту судом. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позов заявлено законно, обґрунтовано, а тому задовольняє його. В позові зазначено про віднесення судових витрат за рахунок позивача у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328,392,1216,1218,1227 ЦК України та керуючись ст.ст. 12,13,78-80,258 ЦПК України, суд,-

Ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити. Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на недоотриману пенсію в розмірі 47198 (сорок сім тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 76 копійок в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 копійок на користь держави /отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106/. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області.

Суддя О.М. Попова