СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
№2/760/699/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

04 серпня 2020 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвокат Овсій Д.Ю.

представника Відповідача - адвоката Крекіна М.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Внутрішня виконавча служба» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

ІІ. Описова частина

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Внутрішня виконавча служба та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в розмірі 1 520 000 (один мільйон п`ятсот двадцять тисяч) грн. 00 коп.

07 листопада 2019 року автоматизованим протоколом розподілу судових справ між суддями головуючим в справі визначено суддю Коробенка С.В.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року було відкрите загальне позовне провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Внутрішня виконавча служба та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

На обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 03 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» () та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу заставної, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. та зареєстровано в реєстрі за № 8663 (надалі - Договір купівлі-продажу заставної).

Відповідно пункту 1.1. Договору купівлі-продажу заставної та безпосередньо Основного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» (Продавець) зобов`язалось продати, а ОСОБА_2 (Покупець) зобов`язався купити на умовах цього договору заставну АА000097 від 06.03.2014 за зазначеними в договорі реквізитами.

Відповідно до умов пункт 1.2. Договору купівлі-продажу заставної загальна сума Договору склала 1 100 000 (один мільйон сто тисяч) грн 00 коп.

Відповідно до умов пункт 1.3. Договору купівлі-продажу заставної право власності на заставну до покупця переходить після виконання на ній продавцем (індосантом) передавального напису (індосаменту).

Відповідно до умов пункту 2.3 Договору купівлі-продажу заставної продавець передає заставну покупцю протягом 10 робочих днів з моменту підписання цього договору.

Відповідно до умов пунктів 2.1. та 2.2. Договору купівлі-продажу заставної сторони визначили, що покупець, до 03.10.2015 року зобов`язався здійснити оплату за придбання ним заставної в розмірі 1 100 000 (один мільйон сто тисяч) гривень 00 коп. Оплата повинна бути здійснена в готівковій або безготівковій формі на розрахунковий рахунок продавця або через його касу.

Позивач вказує, що в процесі виконання взаємних зобов`язань за Договору купівлі-продажу заставної ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП», як Продавець, свої обов`язки виконав в повному обсязі: передав Покупцю заставну в термін та спосіб визначений договором, натомість ОСОБА_2 , Покупець, своїх обов`язків за договором не виконав взагалі, визначену в договорі суму коштів до теперішнього часу не сплатив.

23 липня 2018 року між ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» (Новий кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги №23/07.18, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. та зареєстровано в реєстрі за № 344 (надалі - Договір відступлення права вимоги № 23/07.18).

Відповідно до умов Договору відступлення права вимоги № 23/07.18, як вказує Позивач, до Нового кредитора перейшов обсяг майнових прав (право вимоги) первісного кредитора у грошових зобов`язаннях, які виникли та існують на даний час на підставі договору купівлі-продажу заставної укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» та ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. 03.12.2014.

Відповідно до п.1.3 Договору відступлення права вимоги № 23/07.18 на дату його укладання загальний обсяг права вимоги, який відступався за Основним договором, становив 2 103 393,67 грн з урахуванням суми основної заборгованості та пені за прострочення виконання основного зобов`язання.

В подальшому, як стверджує Позивач, між ним та Новим кредитором було укладено Договір поруки № 03/08-п від 03.08.2018 (надалі - Договір поруки № 03/08-п).

Відповідно до умов Договору поруки № 03/08-п поручитель зобов`язався перед Новим кредитором у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу заставної АА000097 від 03.12.2014 відповідати як солідарний боржник в однаковому обсязі з ОСОБА_2 шляхом погашення заборгованості за основним договором в повному обсязі або в частинах.

Отримавши від ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» Повідомлення про факт недотримання Боржником своїх зобов`язань Позивач, як він вказує, на виконання умов Договору поруки №03/08-п сплатив на користь Нового кредитора - ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» - кошти в розмірі 1 520 000 грн.

Позивач посилається на те, що відповідно до умов пункту 3.4. Договору поруки № 03/08-п після виконання Поручителем зобов`язань ОСОБА_2 , передбачених пунктами 1.1, 3.3 Договору поруки № 03/08-п в повному обсязі або в частині, до Поручителя переходять всі права Кредитора за основним договором в розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Враховуючи вищезазначене, до Позивача, як він стверджує, частково перейшло право вимоги до ОСОБА_2 відповідно за Договором купівлі-продажу заставної АА000097 від 03.12.2014 на підставі виконання своїх зобов`язань, як Поручителя відповідно до Договору поруки № 03/08-п, а саме право вимоги у розмірі 1 520 000 грн.

Також Позивачу, як він зазначає, стало відомо, що між ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» та ТОВ «Внутрішня виконавча служба» (Відповідач-2) було укладено договір поруки №27/07-п від 27.07.2018, відповідно до якого ТОВ «Внутрішня виконавча служба» зобов`язалося перед Новим кредитором у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу заставної АА000097 від 03.12.2014 відповідати як солідарний боржник в однаковому обсязі з ОСОБА_2 шляхом погашення заборгованості за основним договором в повному обсязі або в частинах.

24 грудня 2019 року до суду надійшов від Відповідача-1 ОСОБА_2 відзив, який наполягав на тому, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на пропуск кредитором строку позовної давності.

16 січня 2019 року у підготовчому засіданні представник Відповідача-2 подав письмові пояснення, у яких визнав позовні вимоги у повному обязі.

03 серпня 2020 року представником Позивача через канцелярію було подано письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що 25 лютого 2020 року ОСОБА_2 частково здійснив погашення своєї заборгованості за Договором поруки № 03/08-п, а саме, на рахунок Позивача надійшли кошти у розмірі 9700 гривень від Відповідача-1, а в призначенні платежу зазначено: «відшкодування договору поруки № 03/08-п від 03.08.2019, ОСОБА_2 ». Враховуючи наведене, Позивач просив вирішити справу з урахуванням цієї обставини.

У судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник Відповідача-1 Задорожного Степана Валерійовича у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Представник Відповідача-2 ТОВ «Внутрішня виконавча служба» подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення представників Сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу заставної, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. та зареєстровано в реєстрі за № 8663.

Відповідно пункту 1.1. Договору купівлі-продажу заставної Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» (Продавець) зобов`язалось продати, а ОСОБА_2 (Покупець) зобов`язався купити на умовах цього договору заставну АА000097 від 06.03.2014 року за зазначеними в договорі реквізитами.

Відповідно до умов пункт 1.2. Договору купівлі-продажу заставної - загальна сума Договору склала 1 100 000 грн.

Пунктом 1.3. Договору купівлі-продажу заставної передбачено, що право власності на заставну до покупця переходить після виконання на ній продавцем (індосантом) передавального напису (індосаменту).

При цьому, згідно з умовами пункту 2.3. Договору купівлі-продажу заставної - продавець передає заставну покупцю протягом 10 робочих днів з моменту підписання цього договору.

Умовами пунктів 2.1. та 2.2. Договору купівлі-продажу заставної сторони визначили, що покупець до 03.10.2015 року зобов`язався здійснити оплату за придбання ним заставної в розмірі 1 100 000 (один мільйон сто тисяч) гривень 00 коп. Оплата повинна бути здійснена в готівковій або безготівковій формі на розрахунковий рахунок продавця або через його касу.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» як Продавець свої обов`язки виконав в повному обсязі - передав Покупцю заставну в термін та спосіб визначений договором, що не оспорювалось сторонами.

ОСОБА_2 своїх обов`язків за договором не виконав, визначену в договорі суму коштів не сплатив. Доказів зворотного ОСОБА_2 суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» виникло право вимоги до ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу заставної.

23 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» (Новий кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги № 23/07.18, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. та зареєстровано в реєстрі за № 344.

Відповідно до умов Договору відступлення права вимоги № 23/07.18 до Нового кредитора перейшов обсяг майнових прав (право вимоги) первісного кредитора у грошових зобов`язаннях, які виникли та існують на даний час на підставі договору купівлі-продажу заставної укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» та ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л. М. 03.12.2014 року.

Відповідно до п.1.3 Договору відступлення права вимоги № 23/07.18, на дату його укладання загальний обсяг права вимоги, який відступається за Основним договором становив 2 103 393,67 грн з урахуванням суми основної заборгованості та пені за прострочення виконання основного зобов`язання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.3 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

03.08.2020 між Новим кредитором та ОСОБА_1 (Поручителем) було укладено Договір поруки № 03/08-п.

Відповідно до умов Договору поруки № 03/08-п Поручитель зобов`язався перед Новим кредитором у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу заставної АА000097 від 03.12.2014 року відповідати як солідарний боржник в однаковому обсязі з ОСОБА_2 шляхом погашення заборгованості за основним договором в повному обсязі або в частинах.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 було отримано від ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» повідомлення про факт невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань.

На виконання умов Договору поруки № 03/08-п ОСОБА_1 було сплачено на користь ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» кошти в розмірі 1 520 000 грн, що підтверджується матеріалами справи:

100 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №318 від 19.03.2019;

644 894,43 грн, що підтверджується платіжним дорученням №331 від 08.04.2019;

149000,57 грн, що підтверджується платіжним дорученням №336 від 08.04.2019;

626105,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 342 від 09.04.2019.

Пунктом 3.4. Договору поруки № 03/08-п передбачено, що після виконання Поручителем зобов`язань ОСОБА_2 , передбачених пунктами 1.1, 3.3 Договору поруки № 03/08-п, в повному обсязі або в частині до Поручителя переходять всі права Кредитора за основним договором, в розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Судом встановлено, що до Позивача частково перейшло право вимоги до ОСОБА_2 відповідно за Договором купівлі-продажу заставної АА000097 від 03.12.2014 на підставі виконання своїх зобов`язань, як Поручителя відповідно до Договору поруки № 03/08-п, а саме право вимоги у розмірі 1 520 000 грн.

27 липня 2018 року між ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» та ТОВ «Внутрішня виконавча служба» було укладено договір поруки № 27/07-п від 27.07.2018, відповідно до якого ТОВ «Внутрішня виконавча служба» зобов`язався перед Новим кредитором у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу заставної АА000097 від 03.12.2014 відповідати як солідарний боржник в однаковому обсязі з ОСОБА_2 шляхом погашення заборгованості за основним договором в повному обсязі або в частинах.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частинами 1 та 2 статті 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Умовами договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

За змістом частини першої статті 546 та статті 547 ЦК України порука є одним із видів забезпечення зобов`язання, стосовно якого передбачено обов`язкове дотримання письмової форми. Частинами першою та другою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша та друга статті 554 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Оскільки порука є договірним зобов`язанням, стосовно якого передбачено обов`язкове дотримання письмової форми (частина перша статті 547 ЦК України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, унаслідок чого у сторін виникають взаємні права та обов`язки

З урахуванням статей 553-554 ЦК договір поруки укладається кредитором за зобов`язаннями, які забезпечуються порукою, і поручителем. Оскільки позичальник є не стороною договору поруки, а стороною у зобов`язанні, забезпеченому порукою, чинне законодавство України не передбачає обов`язку кредитора чи поручителя отримувати згоду позичальника на укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Таким чином, кожен з поручителів в разі виконання обов`язку на користь кредитора має право звернутися до боржника із зворотною вимогою.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, судом встановлено, Позивач виконав свої обов`язки перед Новим кредитором по виконанню зобов`язань ОСОБА_2 по сплаті коштів за Договором купівлі-продажу заставної в частині, що становить 1 520 000,00 грн та набув права вимоги до Відповідача-1 та Відповідача-2 на зазначену суму.

Як свідчать дані банківської виписки Позивача, 25 лютого 2020 року ОСОБА_2 було частково здійснено погашення заборгованості за Договором поруки №03/08-п шляхом перерахування на рахунок Позивача коштів у розмірі 9700,00 гривень з призначенням платежу «відшкодування договору поруки № 03/08-п від 03.08.2019, ОСОБА_2 ».

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 даним платежем було визнано та підтверджено наявність своєї заборгованості перед Позивачем.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати Відповідачами заборгованості перед Позивачем.

Щодо посилання ОСОБА_2 на застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким поручитель здійснив погашення заборгованості, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою. При регресі одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Згідно із частиною шостою статті 261 ЦК України за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК).

Відповідно до ст.253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Враховуючи це, строк позовної давності для поручителя, що виконав основне зобов`язання починає відраховуватись з дати погашення основного зобов`язання (дати, коли він дізнався про порушення свого права) та є таким що не сплив на дату подачі позовної заяви.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного суду по справі 447/2157/15-ц від 5 квітня 2017 року, по справі № 474/475/18 від 5 грудня 2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи, які наведені у позові, відзиві та пояснені сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 512, 525, 526, 530, 553, 554, 556 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Внутрішня виконавча служба» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1 510 300,00 гривень.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Внутрішня виконавча служба» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4802,50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4802,50 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач-1: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Внутрішня виконавча служба», адреса: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 1, код юридичної особи: 38447964.

Суддя: