Справа № 390/479/20
Провадження №2/390/346/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2020 р. Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Терещенко Д.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , від імені та інтересах якого діє представник адвокат Пантелеєв Олександр Миколайович, до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Реєстраційна служба Кіровоградського районного управління юстиції в Кіровоградській області, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення, скасування права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровоградського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , від імені та інтересах якого діє представник адвокат Пантелеєв Олександр Миколайович, до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Реєстраційна служба Кіровоградського районного управління юстиції в Кіровоградській області, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення, скасування права власності на житловий будинок.

20.08.2020 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить відповідачу по справі ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначено, що предметом спору по даній справі є скасування права власності на даний житловий будинок. Власником будинку був батько позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті позивач в установлений законом строк звернувся до Кіровоградської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та на підставі даної заяви була відкрита спадкова справа. В зв`язку з відсутністю коштів позивач, який є спадкоємцем після смерті батька, не оформив відразу свої спадкові права та не отримав свідоцтво про право на спадщину. В подальшому між ним та відповідачем почалися сварки, відповідач заборонив позивачу проживати у житловому будинку та заявив, що він є власником даного будинку. Позивач звернувся в реєстраційну службу та відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно дізнався, що дійсно власником спадкового будинку є відповідач по справі ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_1 , виданого 27.10.2015. На теперішній час позивачу стало відомо, що відповідач шукає покупців на продаж даного будинку, про що він особисто йому повідомив. А тому позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши обґрунтування поданої заяви та матеріали цивільної справи, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як слідує з матеріалів позову, майно, на яке позивач просить накласти арешт, перебуває у власності відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 27.102015 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Враховуючи, що будинок, щодо якого позивач просить забезпечити є предметом спору (наявність спору про право власності на житловий будинок), жодних перешкод для вжиття заходів забезпечення позову немає.

Суд вважає, що є наявні ризики відчуження спірного житлового будинку, що в подальшому може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, а тому вважає, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Разом з тим, з аналізу статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою регулюються питання застосування арешту «Арешт та вилучення майна (коштів) боржника» випливає, що арешт може стосуватися як заборони розпоряджатися майном, так й заборони користуватися ним.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

А отже, суд, при застосуванні такого виду (способу) забезпечення позову, як накладення арешту на майно (п.1 частини першої ст.152 ЦПК України), вважає необхідним конкретизувати його дію тобто вказати саме про заборону на відчуження, що повинно виключити можливість обмеження права володіння чи користування нерухомим майном у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 149-152, 153, 353, 354, 355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за відповідачем по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_3 , виданий 20.08.2001 Кіровоградським РВ УМВС України в Кіровоградській області, а саме: на житловий будинок загальною площею 77,8 кв.м, житлова площа 37,5 кв.м, опис об`єкта: А- житловий будинок, а-прибудова, а1-прибудова, Б-гараж-сарай, В-лазня-сарай, Г-навіс, Д-гараж, Е-сарай, Ж-літня кухня, з-убиральня, И-яма вигрібна, кр-ганок, І-вимощення, +-скважина, N-хвіртка, N1-ворота, N2-огорожа, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони його відчуження.

Застосувати даний захід забезпечення позову до набрання рішенням суду законної сили.

Копію ухвали направити сторонам у справі, для відома та до Кропивницької районної державної адміністрації (м.Кропивницький, вул.Дарвіна, 25), якій передано функції з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.В.Терещенко