Справа № 408/525/20-ц
Провадження № 2-о/408/257/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області,

в складі : головуючого судді Булгакової Г.В.,

присяжних Ковальова С.А.,

Кобилянського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ришкової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодську, Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про оголошення особи померлою,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненою заявою про визнання ОСОБА_2 померлим, в якій зазначила, що в червні 2008 року її рідний брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 зник, зв`язок з ним втрачено і про його місце перебування нічого не відомо.

Заявник просила суд визнати ОСОБА_2 померлим, оскільки це необхідно для відкриття та оформлення спадщини, тобто для реалізації її спадкових справ як спадкоємця другої черги.

Заявниця вказала, що з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_2 вона зверталася заявою до правоохоронних органів, якими внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань із правовою кваліфікацією ч.1 ст. 115 КК України (умисне вбивство) та проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000048, по якому результати заявникові невідомі.

Також зазначає, що факт зникнення та відсутності брата можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, викладені у заяві, і просила суд їх задовольнити.

Заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши заявника, показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши таким чином обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , що знаходить своє підтвердження в наданих суду копіях документів.

Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 20 січня 1990 року Вільхівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 2, підтверджується, що заявник після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області 11 лютого 2020 року, актовий запис № 12, слідує, що батьками заявниці записані - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З наданого суду відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області за супровідним листом від 16 травня 2020 року № 622/21.11-114 повного витягу №00 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Н-Вільхова Станично-Луганського району Луганської області, його батьками записані - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про що учинено актовий запис №39.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що є свекрухою заявниці, а тому знає, що у той є брат - ОСОБА_2 . Приблизно в 2003 році ОСОБА_2 деякий час жив у АДРЕСА_2 , а потім продав дом та переїхав у місто Луганськ. Останній раз вона особисто його бачила приблизно 2011 року. Про обставини його життя або місто перебування зараз їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснив, що мешкає в Станиці Луганській та є сусідом заявниці. Дійсно, ОСОБА_2 є братом ОСОБА_3 . Однак, стосовно його життя та місця знаходження зараз жодних відомостей в нього не має. Останній раз його бачив більше 10 років тому.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що ОСОБА_1 27 січня 2018 року звернулася до Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області з заявою про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ., в червні 2008 року безвісно зник і на теперішній час його місце знаходження невідоме. Відомості за вказаною завою органом досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань із правовою кваліфікацією ч.1 ст. 115 КК України та проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000048.

Згідно листа Білокуракінського ВП ГУНП в Луганській області від 12 червня 2020 року №6756/111/46-2020 встановлено, що за заявою ОСОБА_1 проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000048, по якому на даний час результати щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_2 відсутні, досудове слідство триває. З вказаної довідки також вбачається, що до органів Державної прикордонної служби України, Департаменту пенсійного забезпечення ПФ України та до ДП «Інформаційно-обчислювальний центр» Міністерства соціальної політики України спрямовані відповідні запити, відповіді на які натепер не надійшли, результати їх обробки невідомі.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до положень ст. 46 ЦК фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до закінчення цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Отже, ЦК України передбачає кілька видів фактів з яких випливає обчислення, що мають правове значення для визнання особи такою, що померла:

- 3 роки загальний строк;

- 2 роки від дня закінчення воєнних дій у разі, якщо особа пропала безвісти у зв`яз-ку з цими діями;

- 6 місяців, якщо особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку (внаслідок катастрофи, стихійного лиха тощо);

- строк, визначений судом, але не менший шести місяців - залежно від конкретних обставин.

Щодо вимог заяви, то суд, враховуючи, правила ч.3 ст.46 ЦК України, та оцінюючи обставини, на які послалася заявниця, виходить з того, що, відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на презумпції смерті цієї особи, правові наслідки оголошення фізичної особи такою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті (ст. 47 ЦК України). Відтак, після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія, шлюб припиняється (ст. 104 Сімейного кодексу України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України). Законодавство виділяє ряд підстав, за наявності яких громадянин може бути оголошений померлим.

До таких підстав належать:

- відсутність громадянина в місці постійного проживання протягом трьох років з дня отримання останніх відомостей про нього, а в деяких випадках, визначених зако-нодавством, - протягом шести місяців;

- неотримання відомостей про місце перебування фізичної особи протягом визначеного законодавством часу;

- неможливість встановити, чи є живою фізична особа.

Заявник стверджує в заяві, що відсутність контактів із її братом понад 12 років та безрезультативність його пошуків дає підстави констатувати про його ймовірну смерть.

Суд вказує, що оголошення особи померлою провадиться у порядку, аналогічному порядку визнання фізичної особи безвісно відсутньою. При цьому слід враховувати, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, які дають підставу суду припускати смерть такої особи.

Визнання громадянина померлим тягне за собою ряд правових наслідків, але не відображається на його правоздатності та дієздатності. Громадянин, що перебуває живим, не перестає бути суб`єктом права. Визнання фізичної особи померлою не допускається у випадках, коли вона переховується від розшуку (наприклад, за кримінальною справою), або про яку вірогідно відомо, що вона жива, але немає точних відомостей про її місце перебування.

Відповідно до вимог ст. 76,77 ЦПК України, суд критично ставиться до акту про обстеження домоволодіння заявниці за адресою - АДРЕСА_3 , яким підтверджується відсутність ОСОБА_2 за цією адресою, оскільки постійне місце мешкання ОСОБА_2 було в м.Луганськ.

Згідно положень ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до цього суд зазначає, що об`єктивна неможливість фактично перевірити правоохоронними органами факт проживання ОСОБА_2 за його адресою в м.Луганськ (в тому числі житлово-експлуатаційні організації, останнє місце роботи, органи реєстрації місця проживання та місцевого самоврядування), по причині їх знаходження на тимчасово окупованій території області, не дає підстав суду робити припущення про його відсутність за останнім місцем мешкання в м. Луганськ та про причини втрати з ним зв`язку.

Отже, суд констатує, що оскільки факт зникнення ОСОБА_2 з його останнього місця мешкання в м. Луганськ з об`єктивних причин фактично не перевірений, і будь-які, в тому числі попередні, результати пошуку зниклого на час вирішення справи відсутні, про що, зокрема, свідчить відсутність відповідей державних установ та органів на запити поліції, а, окрім витягу з ЄРДР від 28.01.2018 року, суду не надано інших доказів, які б реально та безсумнівно свідчили б про відсутність ОСОБА_2 за його за місцем мешкання в м. Луганськ, а тому слід дійти висновку про неповний обсяг вжитих заходів щодо розшуку зниклого.

Окремо слід зауважити щодо показань свідків, допитаних в судовому засіданні. Судом не було встановлено об`єктивних, чітких та несуперечливих показань свідків, які необхідні для встановлення об`єктивної істини в справі при винесенні законного та обґрунтованого рішення. На переконання суду показання всіх допитаних свідків не дають змогу встановити зв`язок між поясненнями сторін і фактичними правовідносинами, та є неспроможними підтвердити чи спростувати наявні у справі докази та пояснення, а тому оцінюються судом критично.

Крім того, відповідно до ст. 306 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного не-щасного випадку.

Проте під час судового розгляду, жодна із цих обставин не підтверджується реальним фактом, або рядом подій які мали б в кінцевому результаті такі наслідки.

Окрім твердження заявниці ОСОБА_1 про відсутність спілкування з братом ОСОБА_2 більше ніж 10 років, будь-яка інша інформація або припущення, згідно яких суду можливо було б зробити висновок про ймовірну смерть ОСОБА_2 , під час розгляду справи не встановлено.

Суд вказує, що оголошення громадянина померлим базується на презумпції смертності (тобто на припущенні, що громадянин, який відсутній, - мертвий).

Відтак, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що заявником не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , можливо оголосити померлим; матеріали справи таких доказів не містять, а тому не доведені обставини, що дають підставу суду припускати смерть цієї особи або обставини, що загрожували смертю цій фізичній особі, а тому в результаті розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_2 померлим, а тому в задоволені заяви слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 264, 265,268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області (адреса: Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Станиця-Луганська, вул. Центральна, б. 31), про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду області безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий суддя Г.В. Булгакова

Присяжні С.А. Ковальов

В.В. Кобилянський