Справа № 173/3057/19
Провадження № 2/209/410/20
РІШЕННЯ

іменем України

19 серпня 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.

представника позивача - адвоката Рукавішнікова К.Р., представника відповідача - адвоката Медведєвої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахова Ольга Сергіївна про розірвання спадкового договору,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахова Ольга Сергіївна про розірвання спадкового договору. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що є донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 6 листопада 2019 року позивач звернулася у встановлений законом строк до державного нотаріуса Астахової О.С. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька. 30 листопада 2019 року позивач отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дій - видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки ОСОБА_4 залишив після себе заповіт на все своє майно на користь іншого спадкоємця та уклав спадковий договір на спадкову квартиру розташовану в АДРЕСА_1 . На ім`я відповідача по справі ОСОБА_2 .. В квартирі батька позивачем було виявлено вищезазначений спадковий договір та копію заповіту. Позивач просить розірвати спадковий договір оскільки останній не був виконаний відповідачем та його дружиною, оскільки останні с4користавшись тим, що батько зловживав спиртними напоями змусили останнього скласти його та не здійснювали згідно умов договору його матеріальне забезпечення та не поховали його на зазначеному в договорі місці а поховання здійснила саме позивач.

Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Відповідач 2 березня 2020 року надав суду відзив на позовну заяву /а.с. 94-97/, згідно якого зазначив, що позов не визнає повністю, вважає доводи позивача надуманими та недоведеними, крім того зазначає, що позивач не має права ставити питання щодо розірвання спадкового договору оскільки згідно вимог закону це може робити лише сторона договору. З вищезазначених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

12 березня 2020 року представник позивача надала суду відповідь на відзив /а.с. 118-122/, згідно якої доводи відповідача і відзиві такими що не ґрунтуються на вимогах закону та що останній підтвердив в відзиві невиконання спадкового договору.

Ухвалою суду від 30 березня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позов підтримав, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, позов не визнала з підстав викладених у відзиві просила відмовити в його задоволенні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином причини неявки суду не повідомила, пояснень с приводу позову суду не надавала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахова Ольга Сергіївна про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином причини неявки суду не повідомила, Надала заяву про розгляд справи за її відсутності /а.с. 143/.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вислухавши сторони, вивчивши матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 13/, Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 14/. 21 травня 2019 року останній був похований дочкою, що підтверджується копією свідоцтва про поховання /а.с. 15/. 6 листопада 2019 року позивач звернулася у встановлений законом строк до державного нотаріуса Астахової О.С. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька. 30 листопада 2019 року позивач отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дій - видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки ОСОБА_4 залишив після себе заповіт на все своє майно на користь іншого спадкоємця та уклав спадковий договір на спадкову квартиру розташовану в АДРЕСА_1 на ім`я відповідача по справі ОСОБА_2 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с. 24/, копіями заповіту /а.с. 33/ та копією спадкового договору /а.с. 35/. В квартирі батька позивачем було виявлено вищезазначений спадковий договір та копію заповіту.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно ст. 1302 ЦК України За спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно ст. 1303 ЦК України Відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

Згідно ст. 1304 ЦК України Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1308 ЦК України Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Згідно п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК ( 435-15 ).

Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 ЦПК).

Згідно зі статтею 1308 ЦК ( 435-15 ) спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору.

Виходячи зі змісту ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 5 ЦПК України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 ЦК України, до яких, зокрема, відносяться: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним.

Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позовні вимоги про розірвання спадкового договору не є належним та ефективним способом захисту цивільних прав.В даному випадку, позивач не є стороною спадкового договору та не може обирати такий спосіб захисту як розірвання спадкового договору. Даний висновок суду узгоджується з вищенаведеними нормами закону. Позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав, а отже позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахова Ольга Сергіївна про розірвання спадкового договору задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахова Ольга Сергіївна про розірвання спадкового договору - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 21.08.2020 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая