справа № 2-2370/12 головуючий у суді І інстанції - Колдіна О.О.
провадження № 22-ц/824/1840/2020 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року у справі за поданням старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича про надання дозволу на примусове входження на територію земельної ділянки, яка належить боржнику ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Бортнік Валерій Володимирович звернувся до суду з поданням та просив постановити ухвалу про примусове входження на територію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 3222:487001:01:004:5067 та земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:5065, яка належить боржнику ОСОБА_1 , з метою перевірки майнового стану та здійснення опису та арешту майна боржника.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Голосіївському РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві знаходиться виконавче провадження № 49992193, відкрите на підставі виконавчого листа від 30 листопада 2012 року, виданого Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 1 536 075 грн. 72 коп. Боржником за даним виконавчим провадженням є ОСОБА_1 . Під час виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено, що на території належних боржнику земельних ділянок з кадастровими номерами 3222:487001:01:004:5067 та :01:004:5065 знаходиться домоволодіння. На вимоги державного виконавця щодо надання доступу до будинку з метою здійснення опису майна та його арешту з метою виконання рішення суду вийшла невстановлена особа, яка повідомила, що не має дозволу на відкриття дверей, після чого викликала службу охорони, яка заблокувала вхід до будинку. 17 квітня 2018 року за результатами виходу державного виконавця за місцем знаходження належного боржнику майна на неодноразові дзвінки двері ніхто не відчинив. Про не допуск державного виконавця до майна боржника складені відповідні акти.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року подання старшого державного виконавця Голосіївського РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бортніка В.В. задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Бортніка В.В.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги боржник зазначає, що оскаржувана ухвала порушує її конституційні права на недоторканність житла. Зі змісту ухвали вбачається, що підставою примусового входження є перешкоджання боржника у виконанні рішення суду. Однак, матеріали подання не містять підтвердження обізнаності ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та інформування про заплановані державним виконавцем дії щодо опису та арешту майна. Складені державним виконавцем акти не можуть бути свідченням перешкоджання боржника у виконанні рішення суду. Крім того, на даний час згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № 49992193 завершено.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що при виконанні державним виконавцем обов`язків щодо здійснення заходів, які передують примусовій реалізації майна, боржником чиняться перешкоди в описі майна, а саме державного виконавця не допускають до об`єкту.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

За правилами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Звертаючись до суду з поданням, старший державний виконавець Бортнік В.В. вказує на те, що надання доступу до будинку необхідно з метою здійснення опису майна боржника та його арешту. До подання державний виконавець додав лише постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та акти державного виконавця від 29 березня 2018 року та від 17 квітня 2018 року. Державний виконавець вказує на те, що дані докази свідчать про ухилення боржника від виконання судового рішення.

У той же час, державним виконавцем не надано суду жодних доказів того, що земельні ділянки, доступ до яких він просить отримати, належать на праві приватної власності саме боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У матеріалах справи відсутні докази щодо обізнаності ОСОБА_1 про наявність виконавчого провадження, зокрема, докази надсилання боржнику та отримання останньою постанови про відкриття виконавчого провадження. З наданих суду матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник знала про вчинення державним виконавцем дій та заходів, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення з неї боргу.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Надані суду акти, на які посилається державний виконавець, як на докази не допуску його на територію домоволодіння боржника, не містять інформації про їх складення в присутності понятих, що є порушенням вимог ст. 22 зазначеного Закону та тягне за собою недопустимість зазначених доказів.

Отже, до поданого подання, державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів не допуску його на територію домоволодіння боржника.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Всупереч вимог зазначеної статті подання державного виконавця було розглянуто без участі останнього. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що державний виконавець в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином.

Однак, такі твердження суду не відповідають обставинам справи, оскільки у матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення державному виконавцю судової повістки на 25 січня 2019 року.

За таких обставин, суд першої інстанції не у повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям постанови по суті вимог подання державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича про надання дозволу на примусове входження на територію земельної ділянки, яка належить боржнику ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2020 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.