РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридні О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до військово-цивільної адміністрації м.Волноваха про визнання права власності на земельну ділянку

встановив:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої 04.11.2009 року рішенням Волноваського районного суду в порядку спадкування за законом було визнано право власності на належний їй житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,171 га за адресою АДРЕСА_1 , за її дітьми ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частинах. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, після його смерті спадщину на належну йому 1/3 частину вказаного будинку отримала його дружина ОСОБА_3 . На теперішній час виникла необхідність продажу будинку, та в нотаріуса з`ясувалося, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований жилий будинок, по теперішній час зареєстровано за померлою ОСОБА_4 , в зв`язку з чим неможливо посвідчити договір купівлі-продажу. Тому просили суд визнати за ними права власності на земельну ділянку.

В судове засідання позивачі не з`явилися, просили розглядати справу у їх відсутності, про що зазначили в позовній заяві.

Представник відповідачка в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позов не заперечував.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 26.02.2009 року.

04.11.2009 року рішенням Волноваського районного суду в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 було визнано право власності на належний їй житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,171 га за адресою АДРЕСА_1 , за її дітьми ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частинах.

30.11.2009 року згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі зазначеного рішення суду право власності було зареєстровано по 1/3 частині жилого будинку за кожним з синів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 22.07.2016 року.

Спадщину на належну йому 1/3 частину будинку по АДРЕСА_1 отримала його дружина ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.11.2018 року.

На теперішній час у позивачів виникла необхідність продажу будинку, але в нотаріуса з`ясувалося, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований жилий будинок, по теперішній час зареєстровано за померлою ОСОБА_4 , в зв`язку з чим нотаріус не може посвідчити договір купівлі-продажу, оскільки за позивачами не зареєстроване право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, в зв`язку з чим виникла необхідність визнання за нами права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Положеннями ст.377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до вимог ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, особа, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, стає власником земельної ділянки, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

З огляду на ст.392 ЦК України, якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, до суду може бути подано позов про визнання цього права.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи те, що до позивачів перейшло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,171 га, в т.ч. для обслуговування жилого будинку 0,1 га кадастровий номер :01:018:0346 та ведення ОСГ - 0,071 га кадастровий номер :01:018:0347, у зв`язку з чим право власності на зазначену земельну ділянку, належну на праві власності померлій ОСОБА_4 , припинилось, суд дійшов висновку, що в силу вимог ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України за позивачами необхідно визнати право власності на земельну ділянку по 1/3 частині кожному в порядку спадкування за законом .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 328, 392 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 10,12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до військово-цивільної адміністрації м.Волноваха про изнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину кожному земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_2 площею 0,171 га, в т.ч. для обслуговування жилого будинку 0,1 га кадастровий номер :01:018:0346 та ведення ОСГ - 0,071 га кадастровий номер :01:018:0347, належну на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДН 74 від 24.01.1997 року, виданого Волноваською міською радою Донецької області, ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Є.І.Мохов