Справа № 263/3413/20
Провадження № 2/263/1485/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 вересня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд: позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини від її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття, перерахувавши аліменти на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини ОСОБА_2 внесені до актового запису відповідно до ст. 126 СК України (визначення походження дитини від батька за заявою матері та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою). Відповідач, розуміючи винність своєї поведінки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно своєї дитини, не виконує норми ч. 1 ст. 12 Закону Україні «Про охорону дитинства», зловживає алкогольними напоями. 25 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради для влаштування її сина - ОСОБА_2 до державного закладу у зв`язку зі складними життєвими обставинами, в яких вона опинилася. 05 травня 2017 року ОСОБА_2 передано до дитячого будинку «Центр опіки», в якому дитина знаходиться по теперішній час на повному державному забезпеченні. 05 вересня 2019 року до управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради звернувся батько малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 із заявою про повернення сина йому та ОСОБА_1 на спільне виховання, у своїй заяві зазначив, що він планує разом з ОСОБА_1 та їх сином жити в квартирі тещі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки там є всі умови для належного виховання дитини, а будинок, де він живе, за адресою: АДРЕСА_2 , потребує ремонту. Обстеженням умов проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що для малолітньої дитини - ОСОБА_2 не створені належні умови проживання: наявні сліди пожежі, обвуглені предмети меблів, квартира потребує капітального ремонту. Організувати роботу соціального супроводу з ОСОБА_1 не представилося можливим, оскільки остання постійно не проживає за указаною адресою, називає не існуючі адреси, не відповідає на телефонні дзвінки та не приходить до центру. За 2020 рік відповідач жодного разу не відвідала свого сина у дитячому будинку, а також не з`являлася на комісію з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради. Членами комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради одноголосно прийнято рішення про недоцільність повернення малолітнього ОСОБА_2 до родини матері ОСОБА_1 , а також доручено управлінню «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради підготувати позовну заяву до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина - ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів. У зв`язку з чим, керуючись положеннями ст. ст. 19, 150, 164, 165, 180, 181 Сімейного кодексу України, посилаючись на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

1.1. процесуальні дії суду та рух справи:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 березня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовчі судові засідання. Роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено указану цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2020 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2020 року вирішено провести заочний розгляд вказаної цивільної справи.

1.2 заяви та клопотання учасників справи:

Представником позивача - Піддубна І.С. - надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а. п. 75).

Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена.

Представник третьої особи КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» - Кононенко Д.М. - надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якому підтримала позовні вимоги про позбавлення батьківських прав (а. п. 76).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

2. Предметом спору у цій справі є питання щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів.

3. Фактичні обставини справи, які стосуються предмету спору та установлені судом:

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, та витребувані судом у позивача у порядку ч. 5 ст. 19 СК України, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Іллічівської сільської ради Мангушського району Донецької області (а. п. 8).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 СК України від 17 вересня 2019 року № 1 батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_5 , державна реєстрація проведена відповідно до статті 126 СК України (а. п. 15).

17 квітня 2017 року інспектором ЮП ЦВП ГУНП в Донецькій області та лікарем швидкої допомоги м. Маріуполя складений акт про знайдену дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 та бабусею - ОСОБА_4 , які знаходилися у стані сильного алкогольного сп`яніння, не могли давати пояснення та керувати своїми діями (а. п. 16).

19 квітня 2017 року комісією із складу спеціалістів служби у справах дітей та фахівця ЦРЦСССДМ здійснений візит до родини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого у квартирі знаходилася мати дитини - ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а. п. 17).

Спеціалістами управління «Служба у справах дітей» роз`яснювалося ОСОБА_1 щодо відповідальності, передбаченої ст. ст. 173-2, 184 КУпАП, ст. ст. 164, 170 СК України, ст. 166 КК України, що підтверджується актом-роз`ясненням від 20 квітня 2017 року, 28 жовтня 2019 року, які містять підпис останньої (а. п. 18, 36).

ОСОБА_1 25 квітня 2017 року звернулася до Служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради із заявою, в якій просила влаштувати її сина - ОСОБА_2 до державного закладу у зв`язку зі складними життєвими обставинами (а. п. 19).

Службою у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради 04 травня 2017 року видане направлення директору КЗ «Маріупольський міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» для тимчасового влаштування ОСОБА_2 до даного закладу (а. п. 20).

05 травня 2017 року складений акт про передачу дитини - ОСОБА_2 із КЗ «Маріупольська міська лікарня № 4» до дитячого будинку «Центр опіки» (а. п. 22).

Відповідно до довідки КЗ «Маріупольський міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» від 05 травня 2017 року, з 05 травня 2017 року та по теперішній час ОСОБА_2 знаходиться у дитячому будинку «Центр опіки» на повному державному забезпеченні (а. п. 23).

Згідно з листом Центрального районного Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 12 травня 2017 року № 43.2/8786 станом на 11 травня 2017 року неможливо здійснювати соціальний супровід родини ОСОБА_1 , оскільки остання перебувала на лікуванні у реабілітаційному центрі «Преображення» (а. п. 25).

Відповідно до витягів з протоколів № № 4, 7 засідання Центральної районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 04 квітня 2018 року та від 11 липня 2018 року строк перебування ОСОБА_2 у КЗ «Маріупольський міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» Маріупольської міської ради продовжено протягом 3-х місяців (а. п. 26-27).

Спеціалістами управління «Служба у справах дітей» роз`яснювалося ОСОБА_5 щодо відповідальності, передбаченої ст. ст. 173-2, 184 КУпАП, ст. ст. 164, 170 СК України, ст. 166 КК України, що підтверджується актом-роз`ясненням від 05 вересня 2019 року, який містить підпис останнього (а. п. 29).

05 серпня 2019 року до управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради звернувся батько малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 із заявою про повернення сина йому та ОСОБА_1 на спільне виховання (а. п. 30).

05 вересня 2019 року ОСОБА_3 надав до «Служби у справах дітей» Маріупольської міської ради письмові пояснення, відповідно до яких він не перебував в офіційному шлюбі з ОСОБА_1 , але у них є спільний син - ОСОБА_2 . У 2017 році він виїхав на заробітки до західної України, з ОСОБА_1 спілкувався телефоном та пересилав їй гроші на утримання дитини. Через 3-4 місяці вона припинила спілкування. Через сусідів він дізнався, що ОСОБА_1 перебуває у реабілітаційному центрі, де лікується від алкогольної залежності, а син влаштований до дитячого будинку «Центр опіки». Влітку він повернувся до м. Маріуполя та почав проживати разом з ОСОБА_1 , яка на той час вже пройшла лікування. Оскільки він часто їздить у відрядження, свою дитину в «Центрі опіки» відвідує не часто. Він планує разом з ОСОБА_1 та їх сином жити в квартирі тещі - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки там є всі умови для належного виховання дитини, а будинок, де він живе, за адресою: АДРЕСА_2 , потребує ремонту. Працює неофіційно, його дохід становить приблизно 10 000 грн. на місяць (а. п. 31).

28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надала до управління «Служба у справах дітей» письмові пояснення про те, що до березня 2017 року вона проживала разом з ОСОБА_3 та їх спільним сином - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . У квітні 2017 року. ОСОБА_3 без будь-яких пояснень зник, не повідомив їй своє місце мешкання, після цього вона почала зловживати спиртними напоями та неодноразово на декілька днів залишала сина на свою матів - ОСОБА_4 . Дитиною у той час не займалася, усі обов`язки щодо утримання, виховання та розвитку переклала на мати, підтримувала зв`язок з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, пиячила. Після тимчасового влаштування дитини до дитячого будинку відповідач проходила лікування від алкогольної залежності у реабілітаційному центрі в с. Червоне. Після проходження курсу реабілітації відповідач періодично провідувала сина. Вона знала, що термін перебування дитини у цьому закладі не повинен перевищувати 9 місяців, але вона не могла його забрати, оскільки не мала грошей на своє та його утримання. Щоб заробити собі на життя, стала працювати у приміських селах у приватних осіб без офіційного працевлаштування. Проживала у кімнатах, відведених для робочого персоналу. Станом на 28 жовтня 2019 року вона не має постійного місця проживання та заробітку, для сина не створила умови для проживання, планує проживати разом з ОСОБА_3 та сином у матері за адресою: АДРЕСА_1 , але указана квартира після пожежі, тому потребує ремонту. Вона зобов`язується до 05 грудня 2019 року зробити ремонт в квартирі та забрати сина з дитячого будинку. Спеціалістами управління «Служба у справах дітей» роз`яснювалося ОСОБА_1 про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а. п. 37-39).

Бабуся малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надала до управління «Служба у справах дітей» письмові пояснення про те, що у березні 2017 року ОСОБА_3 поїхав на заробітки, а її донька - ОСОБА_1 почала зловживати спиртними напоями, а сина ОСОБА_2 залишала їй на декілька днів, а іноді на тиждень. Після того як ОСОБА_1 поверталася додому, знову залишала сина на тиждень. Вихованням, утриманням та розвитком дитини у той час займалася вона особисто. Про їх ситуацію дізналися сусіди та повідомили до Служби у справах дітей. ОСОБА_2 влаштовано до дитячого будинку «Центр опіки», а ОСОБА_1 - до реабілітаційного центру для алкозалежних. Після лікування ОСОБА_1 не має постійного заробітку та місця проживання. Якщо їй віддадуть дитину, то вона згодна надати їм свою квартиру, але без проживання в неї ОСОБА_5 При цьому вона повідомила, що квартира після пожежі і потребує ремонту (а. п. 41).

Згідно з листом директора дитячого будинку «Центр опіки» від 27 січня 2020 року ОСОБА_1 відвідувала у вказаному закладі свого сина - ОСОБА_2 у 2017 році - 21 раз, в 2018 році - 9 разів, у 2019 році - 3 рази, у 2020 році - жодного разу. Інформація щодо відвідування ОСОБА_5 свого сина - ОСОБА_2 у вказаному закладі відсутня (а. п. 42-43).

З акта обстеження умов проживання від 30 січня 2020 року вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не створені належні умови проживання для малолітньої дитини ОСОБА_2 , наявні сліди пожежі, обвуглені предмети меблів, квартира потребує капітального ремонту. Також зазначено, що ОСОБА_4 пояснила, що її донька ОСОБА_1 на даний час проживає з нею, але не кожну ніч ночує вдома, вона повідомляла донці про необхідність з`явитися до служби у справах дітей (а. п. 44).

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 06 лютого 2020 року № 4 членами комісії одноголосно прийнято рішення про недоцільність повернення малолітнього ОСОБА_2 до родини матері ОСОБА_1 , а також доручено управлінню «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради підготувати позовну заяву до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина - ОСОБА_2 та стягнення з неї аліментів. Також одноголосно прийнято рішення про недоцільність повернення малолітнього ОСОБА_2 до родини батька - ОСОБА_5 , а також доручено управлінню «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради підготувати позовну заяву до суду про відібрання дитини (а. п. 45-46)

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 14 липня 2020 року № 01.1-01-23-110, позбавлення ОСОБА_1 її батьківських прав відносно її дитини - ОСОБА_2 є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а. п. 74).

3.1 оцінка доказів:

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Проводячи оцінку досліджених доказів, суд вважає, що вони відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін.

4. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд вважає, що із змісту підстав позову, досліджених судом доказів вбачається невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно сина - ОСОБА_2 .

5. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України).

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною. В обсязі, необхідного для її самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Згідно з ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує та не спілкується з дитиною, яка на теперішній час знаходиться у дитячому будинку, без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, приймаючи до уваги висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав, необхідно дійти висновку, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_2 відповідає інтересам дитини, з урахуванням антигромадського способу життя ОСОБА_1 , яка зловживає спиртними напоями, необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Щодо позовної вимоги Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину ОСОБА_2 у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, враховує, що такі стягуються не для зрівняння матеріального становища платника та одержувача аліментів, а для того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

На підставі викладеного, враховуючи, що у суду відсутні відомості щодо доходу відповідача, яка на теперішній час не працює, беручи до уваги обставини, які повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів, необхідно дійти висновку про те, що належним розміром аліментів на дитину є 1/4 частини доходу відповідача, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як дитини, так і відповідача.

6. розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою справляється у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року у розмірі 2102 гривень.

Тобто ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою з 01 січня 2020 року становить 2102 гривень.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з чим з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 4204 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, ст. ст. 164, 165, 166, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 березня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, перерахувавши аліменти на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Центрального районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 4204 грн. (2102 + 2102).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлений 22 вересня 2020 року.

Відомості про сторін у справі:

Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, юридична адреса: пр. Миру, 70, м. Маріуполь, Донецька область, адреса розташування: вул. Митрополитська, 39, м. Маріуполь, Донецька область, 87500;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», , адреса: бул. Т.Г. Шевченка, 87а, м. Маріуполь, Донецька область.

Суддя О.М. Музика