Справа № 191/596/20
Провадження № 2/191/213/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді Гречко Ю.В.

за участю секретаря - Борисової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області області від 28 січня 2019 року по справі № 191/4707/18 було змінено розмір стягуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 700 гривень щомісячно до 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Змінюючи розмір аліментів, суд виходив з того, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Крім того, аліменти, визначені у рішенні суду, не індексувалися.

Окрім того, на момент прийняття рішення позивач працював і не мав інших осіб на своєму утриманні, тому суд стягнув з нього аліменти у частці, розмір яких державним виконавцем до офіційного працевлаштування буде вираховувати з середнього заробітку для місцевості за місцем його проживання.

Але на даний час життєві обставини позивача суттєво змінилися у зв`язку із народженням другої дитини - ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та втратою роботи. Витрати позивача наразі значно зросли одночасно із погіршенням матеріального становища, дружина ОСОБА_4 також не має можливості працювати, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому сім`я знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача, залежить від мінливих та непостійних заробітків.

На даний час, за період з лютого 2019 року по січень 2020 року у позивача утворилась заборгованість по сплаті аліментів на користь відповідача у сумі 10167 грн 81 коп.

Дана заборгованість утворилась у зв`язку із зміною способу стягнення аліментів з 700 гривень щомісячно до 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, оскільки на даний час, так як позивач не працює, розмір аліментів вираховується державним виконавцем з середнього заробітку місцевості за місцем його проживання, що за 12 місяців - з лютого 2020 року по січень 2020 року у середньому за місяць становить 1712 грн. 62 коп., що є зараз для позивача непомірною сумою, враховуючи вищенаведені обставини.

Просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, до 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, припинивши з моменту набрання рішенням законної сили стягнення аліментів за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року по справі № 191/4707/18.

Відповідач ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач є дієздатним та навмисно офіційно не працевлаштовується, а працює не офіційно на будівництві. При народженні дитини ним з дружиною було отримано близько одинадцяти тисяч гривень, а також отримується щомісяця сума по догляду за дитиною до трьох років в розмірі 860 грн., дружина позивача пішла у декретну відпустку з підприємства, тобто також отримує соціальні виплати з підприємства. Сума заборгованості по аліментах утворилася у позивача лише з причин недбалоговиконання ним своїх батьківськихобов`язків.

У власності позивача перебуває легковий автомобіль марки Форд, який він нещодавно придбав, що вказує на той факт, що матеріальний стан позивача не погіршився, а навпаки пішов на покращення.

У листопаді 2019 року відповідач з сином перебувала на лікуванні КЗ «ДОДКЛ «ДОР» в м.Дніпро, допомоги позивач на лікування ніякої не надавав . Жодних речей, одягу не придбавалось, витрат на освіту, позашкільне виховання сина позивач не несе, все покладається на її плечі.

Крім того, відповідач перебувала на обліку в центрі зайнятості населення як безробітна з вересня 2019 року до березня 2020 року, також залишилась без роботи у зв`язку з хворобою сина.

Вважає, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, стягнути з позивача на утримання сина ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 у цивільній справі № 191/4707/18 змінений розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 700 (семисот) грн. 00 коп. щомісячно до ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , припинивши з моменту набрання рішенням законної сили стягнення аліментів за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2014 року по справі №191/4588/14-ц.

Згідно з довідкою, виданою головою квартального комітету №27 Литвиненко В.Г. 06.02.2020, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований 27.01.2018 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області).

Згідно з розрахунком по аліментам від 11.02.2020, зробленим Синельниківським МРВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам з лютого 2019 року в розмірі 10167,81 грн.

Відповідно до довідки Синельниківської міськрайонної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 16.06.2020 за №322 позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 15.06.2020. З 15.06.2020 по 09.06.2021 призначено виплату допомоги по безробіттю, розрахунок якої буде здійснено після надходження даних з Єдиного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування відповідно до чинного законодавства.

Долучену до матеріалів справи представником позивача довідку про існування у позивача ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 17942,60 грн. суд не приймає до уваги, оскільки вказана заборгованість у позивача утворилася за період з 23.06.2006 року та не може свідчити про погіршення його матеріального стану на теперішній час.

Згідно з довідкою Синельниківської міськрайонної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 17.04.2020 за №214 відповідач ОСОБА_1 з 12.09.2019 по 03.03.2020 була зареєстрована в центрі як безробітна та отримала дохід за цей період в розмірі 20820,15 грн.

Згідно з виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №16429 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , йому було проведено оперативне лікування у відділенні урології ОДКЛ .

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів лише за умов доведеності зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що його доходи є такими, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження суттєвого погіршення його матеріального стану з моменту винесення попередніх судових рішень. Визначений судовим рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, рішення набрало законної сили. Твердження позивача про те, що він не має змоги сплачувати аліменти в таких розмірах, без підтвердження погіршення його матеріального становища не можуть бути врахованими - надана ним довідка Синельниківської міськрайонної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 16.06.2020 про перебування на обліку як безробітного не свідчить про погіршення його матеріального становища, принаймні з моменту винесення судового рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 до лютого 2020 року, коли ним було подано позов до суду. Позивач є працездатною особою, не є інвалідом, має можливість заробляти на життя своєю працею. Зменшення розміру стягнутих аліментів вплине негативно на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Подібну правову позицію було висловлено і Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року (справа №442/7666/15), від 01.08.2019 року (№ 760/11934/16-ц), такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18.

Що стосується посилань позивача на виникнення у нього заборгованості зі сплати аліментів у зв`язку зі зміною їх розміру, суд вважає, що це не може бути підставою для зменшення розміру раніше стягнутих аліментів.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а визначений рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 28.01.2019 розмір стягнутих аліментів був змінений з 700 грн. на ј частину з усіх видів заробітку доходу позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що такий розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства та якнайкращому забезпеченню інтересів дитини , а тому в задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів слід відмовити .

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263-265, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.З розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Повний текст рішення складено 21 серпня 2020 року.

Суддя: Ю. В. Гречко