ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1378/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/350/20 Категорія: 310020000 Опалинська О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2020 (суддя в суді першої інстанції Опалинська О.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

03.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, яким просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду від 30.03.2010 з ј до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову вказував на те, що на підставі виконавчого листа №2-724/2010, виданого на виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30.03.2020, з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2010 року і до повноліття дитини.

Позивач аргументував підстави для зменшення розміру аліментів тим, що він створив нову сім`ю та має малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цивільна дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та також знаходиться на його утриманні, крім того на його утриманні знаходяться мати цивільної дружини ОСОБА_5 , яка є інвалідом першої групи, потребує постійного стороннього догляду та повністю залежна від сторонніх осіб. Посилаючись на суттєві зміни сімейного стану, а саме на те, що збільшилась кількість його утриманців та змінився його матеріальний стан у зв`язку із втратою роботи, просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2020 у задоволенні позовних вимог у справі відмовлено. Суд зазначив, що при визначенні зміни матеріального та сімейного стану позивача та встановленні обставин, на підставі яких закон дозволяє зменшити розмір присуджених судом аліментів, суд таких обставин не встановив, вказавши, що зазначені позивачем підстави для зміни розміру стягуваних аліментів не є такими, що унеможливлюють їх сплату останнім у встановленому розмірі рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2010 року.

Додатковим рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2020 заяву представника відповідача ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн. В решті заявлених вимог, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач 22.07.2020 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначив, що районним судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Так, судом помилково не враховано наявність на утриманні позивача малолітнього сина та цивільної дружини, яка перебуває у декретній відпустці. До того ж. при визначенні матеріального стану сторін, судом надана перевага одних доказів над іншими без наведення відповідних мотивів. Стан здоров`я старшого сина враховано, а витрати на лікування малолітнього другого сина визначені як додаткові. Крім того, суд першої інстанції врахував стан здоров`я відповідачки, залишивши поза увагою її матеріальний стан та отримання доходу як ФОП в декілька разів вищого прожиткового мінімуму, а відсутність офіційного працевлаштування у позивача на час ухвалення рішення не врахував як обставину незадовільного матеріального стану.

Вказані обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2020, додаткового рішення від 26.06.2020 та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 12 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області сторони є батьками малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Смілянського міськрайоного суду Черкаської області від 30 березня 2010 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 березня 2010 року і до його повноліття.

Позивач у справі вважає, що після ухвалення вищевказаного судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання старшого сина, його сімейне та матеріальне становище змінилося.

Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають наступне правове рулювання.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вказана норма передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров`я когось із них.

Відповідно до п. 17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого 16 січня 2020 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_1 є батьком малолітнього сина ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 другої дитини у позивача після того, як суд вирішив питання про стягнення аліментів на старшого сина ОСОБА_4 , колегія суддів вважає достатнім доказом зміни сімейного та матеріального стану позивача.

Отже суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням районного суду і вважає, що з врахуванням перебування на утриманні позивача ще однієї дитини, необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку сина ОСОБА_4 є 1/6 частина всіх видів заробітку позивача, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Тому, наявні підстави для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_9 з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача.

Таке рішення відповідатиме принципу справедливості та враховує баланс інтересів всіх дітей позивача.

Аргументи апеляційної скарги в цій частині є підставою для скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про зменшення розміру аліментів.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання сторін на особливості стану здоров`я обох дітей позивача як підставу для зменшення розміру аліментів, враховуючи наступне.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог ч. 2 вказаної статті розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні при заявленні окремої вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину.

Доводи позивача щодо недостатності рівня його доходів та відсутності офіційного працевлаштування вірно не враховані районним судом, оскільки позивач є працездатним, на обліку у центрі зайнятості на час ухвалення судом рішення не перебував та не надав суду доказів наявності у нього обмежень щодо працевлаштування за станом здоров`я.

Аргументи позивача про проживання разом з ним матері цивільної дружини, яка є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду, що впливає на його матеріальний стан, не можуть бути підставою для оцінки його платоспроможності та не є обставиною для зменшення розміру його аліментних зобов`язань.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2020 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову ОСОБА_1 з відповідача на користь позивача слід стягнути 2108,40 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Смілянського міськрайоного суду Черкаської області від 30 березня 2010 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2108,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 19.08.2020.

Суддя-доповідач

Судді