Справа № 336/4255/20
Пр. № 2-н/336/398/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітнього сина з ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

7 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів н на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини із всіх її доходів щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття.

10 серпня 2020 року на підставі ч. 5 ст. 165 ЦПК України суддею направлено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

В цей час ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням не розглядати справу в наказному провадженні, а тільки за правилами загального позовного провадження. Надала заперечення на заяву про видачу судового наказу, в яких зазначила, що ОСОБА_1 не має права зазначеної вимоги, оскільки дитина тривалий час мешкала з матір`ю, в теперішній час батько незаконно утримує дитину, не надає матері можливості спілкуватись з сином.

ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення на заперечення ОСОБА_2 , в яких зазначив, що з жовтня 2017 року неповнолітній син проживає разом з батьком, що підтверджується актом № 100 ТОВ "Керуюча компанія "Мрія" від 30.07.2020 року, характеристикою ЗОШ № 12. Між тим ОСОБА_2 з жовтня 2014 року мешкає у м. Севастополі, є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту.

Вирішуючи питання про наявність процесуальних передумов для стягнення на підставі судового наказу, суддя доходить висновку про те, що заява не підлягає розгляду в порядку наказаного провадження, виходячи з такого.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Разом з тим у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України може бути видано судовий наказ, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Підстави для відмови у видачі судового наказу внормовані статтею 165 ЦПК України, відповідно до пункту 8 ч.1 ст. 165 якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З наданих судді сторонами фактичних даних випливає, що у стягувача відсутнє право висування грошової вимоги, що передбачена пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, оскільки розв"язання цієї вимоги пов"язане з вирішенням спру про право та залученням до участі в справі третіх осіб.

Враховуючи, що наказне провадження є особливим видом цивільного судочинства, в якому здійснюється безспірне задоволення грошових вимог, а також відсутність у боржника у випадку видачі наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України права звернутися до суду з заявою про скасування наказу (ч. 1 ст. 170 ЦПК України), за тих обставин, що завідомо для суду між сторонами існує спір навіть не про розмір аліментів, а про правові підстави для їх покладення на боржника, суддя не вбачає підстав для видачі наказу.

Зазначені обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу, що не позбавляє заявника права звернутися до суду з позовом відповідно до загальних правил пред`явлення позовів.

Керуючись ст. ст. 165, 352-354 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітнього сина з ОСОБА_2 .

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива