Справа № 456/4497/18
Провадження № 2/456/145/2020
РІШЕННЯ

іменем України

10 вересня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу № 456/4497/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «УСК Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

встановив:

Позивачі звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «УСК Княжа вієнна іншуранс груп», в якому просить стягнути з ОСОБА_3 , матеріальну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 139343 грн., моральну шкоду в сумі 40000 грн., судових витрат та витрат на правову допомогу.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, яку просив стягнути, а саме в розмірі 44343 грн., оскільки позивач отримав частково страхове відшкодування від ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в сумі 95000 грн., як відшкодування матеріальної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 29 грудня 2017 року близько 20 години 40 хвилин на авто дорозі Київ-Чоп, 612 км + 300 м, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «MERCЕDES BENZ SPRINTER 216 СDI» номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., не дав дорогу зустрічному автомобілю марки «TOYOTA COROLLA» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача, в результаті інерційного руху автомобіль «MERCDES BENZ SPRINTER 216 CDI» також здійснив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY» номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.4, 8.5.1 ПДР України. Згідно постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.04.2018 року ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та провадження закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Згідно постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.05.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , залишено без задоволення, а постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.04.2018 року, щодо ОСОБА_3 залишено без змін. Згідно з висновком судової авто товарознавчої експертизи № 2074 від 01.08.2018р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «TOYOTA COROLLA» р.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП - 29.12.2107 року, з рахуванням результатів його обстеження 14.07.2018 року, в цінах на дату ДТП - 29.12.2017 р., становить 139343 гривні. Відповідно до товарного чеку №06/07/2018 від 06.07.2018 року, позивач за проведення авто товарознавчої експертизи автомобіля «TOYOTA COROLLA» р.н.з. НОМЕР_4 заплатив 3500 гривень. За послуги евакуатора відповідно до товарного чеку від 29.12.2017 року, позивач заплатив 750 гривень. Крім матеріальної шкоди діями відповідача позивачу спричинена також моральна шкода, оскільки він пережив страх за життя і здоров`я свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своєї дружини ОСОБА_6 , які на момент ДТП були разом ним в автомобілі і дружина отримала тілесні ушкодження у вигляді забійного осадження нижньої губи, осаднення правої гомілки та своє життя та здоров`я, отримав психологічний стрес, зазнав сильних душевних страждань, не міг вести активний спосіб життя, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього, сина та дружини додаткових зусиль для відновлення фізичного, психологічного стану та організації нашого життя, не міг достатньо приділяти уваги своїй сім`ї, а тому заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 40000,00 грн. В момент ДТП, позивач та його сім`я пережили емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за наше здоров`я та життя. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду, вони змушені звернутися до суду з даним позовом, який просять задоволити в повному обсязі.

Позивачі та їхній представник в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву згідно якої просив розгляд справи проводи за їхньої відсутності та уточнені позовні вимоги задоволити, а також стягнути судові витрати в справі, а саме на користь ОСОБА_1 в сумі 8000 грн. та ОСОБА_2 в сумі 15200 грн., які підтверджуються розрахунками вартості наданих послуг та квитанціями до прибуткового касового ордеру.

Відповідач в судове засідання не з?явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відзиву не надав, однак скерував на адресу суду письмові пояснення в яких вказав, що позовні вимоги заперечує в повному обсязі вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки підставою для відшкодування шкоди позивачам вважає факт ДТП, що мало місце 29.12.2017 року на автодорозі Київ-Чоп, під керуванням відповідачем автомобілем «MERCEDES BENZ SPRINTER 216» д.н.з. НОМЕР_5 внаслідок порушення правил дорожнього руху допущено зіткнення з автомобілем «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Вина відповідача встановлена рішенням суду у справі про адміністративні правопорушення. На момент настання страхового випадку транспортний засіб «MERCEDES BENZ SPRINTER 216» д.н.з. НОМЕР_5 належав гр. ОСОБА_7 , який доручив керування відповідачу. Цивільно правова відповідальність власника та інших осіб, що на законних підставах керують вказаним транспортним засобом була застрахована згідно підставі полісу обов`язкового страхування власників транспортних №АК 6701704 від 14.07.2017р. У свої позовних вимогах позивачі просять стягнути з відповідача матеріальну шкоду спричинену ДТП у сумі 139343грн. та 40000 грн. моральної шкоди. Вважає, що підстав для відшкодування вказаної шкоди немає, оскільки матеріальну шкоду позивачу отримано від страхової компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в сумі 95000 грн. Вищевказане відшкодування здійснювалось на підставі полісу обов`язкового страхування власників транспортних №АК 6701704 від 14.07.2017 року з терміном дії до 09.05.2018 року. Гранична сума страхового відшкодування за вказаним полісом становила 100000 грн. Позивач та відповідач у встановлені строки звернулися до страхової компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та повідомили про страховий випадок. На виконання вищезазначеної норми страховик та потерпілий дійшли згоди про те, що сума страхового відшкодування становить 95000 грн. згідно ремонтної калькуляції, акту огляду транспортного засобу проведеного страховиком за участі потерпілого. Про погодження суми страхового відшкодування Позивачем ОСОБА_1 23.04.2018 року подано заяву на ім?я ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до якої потерпілий погоджується із розмір відшкодування в сумі 95000 грн. та зазначає рахунок на який йому слід перерахувати вказані кошти. Із вказаного слідує, що позивачем отримано усю суму відшкодування спричинену ДТП яку розмір якої ним погоджено із страховиком. У свою чергу страховиком на виконання умов полісу цивільно-правової відповідальності було перераховано позивачу кошти в сумі 95000 грн. про, що свідчить платіжне поручення № ЗР 042817 від 13.06.2018 року. Позовну ж заяву позивачем було подано вже після отримання узгодженої з страховиком суми коштів. Вказане може свідчити про те, що позивач має намір ввести в оману учасників процесу та суд, а також зловживає своїми процесуальними правами. Окрім того, пред`явлення позову про стягнення матеріальної шкоди спричиненої ДТП є безпідставним в силу наявності полісу обов`язкової цивільної відповідальності з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» .

Таким чином претензії матеріального характеру можуть пред`являтися до страховика в межах страхового ліміту 100000 грн. Крім того, у позовній заяві позивачем не наводиться конкретних обставин, а також не долучаються докази які підтверджують спричинення моральної шкоди гр. ОСОБА_2 . Як слідує з матеріалів позовної заяви матеріальну шкоду спричинено власнику транспортного засобу, а моральну ОСОБА_2 , тобто особі, якій матеріальної шкоди не спричинено взагалі. Позивачем не наводяться аргументи, що свідчили б про те, що були перервані чи порушені нормальні життєві зв`язки внаслідок ДТП. Зазначається, що налякалась уся родина. Водночас, моральна шкода носить індивідуально визначений характер те не може стягуватись в користь однієї особи внаслідок спричинення членам всієї родини. Відповідачу не було відомо про узгодження та відшкодування збитків спричинених ДТП в сумі 95000 грн., оскільки страховою компанією відповідача не повідомлялось. Про існування таких доказів відповідачу стало відомо 13.05.2019 року після отримання відповіді з ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» , а тому просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «УСК Княжа вієнна іншуранс груп», в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та подав до суду пояснення в якому вказав, що у відповідності до п. 36.2, ст. 36 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було узгоджено позивачем суму страхового відшкодування. В заяві про виплату від 23.04.2018р., позивач погодився з сумою страхового відшкодування в розмірі 95000 грн. та способом здійснення страхового відшкодування. Таким чином страхове відшкодування було виплачено ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в повному обсязі відповідно до умов полісу страхування.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.04.2018 в справі №350/162/18, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 340 грн. штрафу, по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 грудня 2017 року. Так, постановою, встановлено що 29.12.2017р., близько 20 години 40 хвилин на автодорозі Київ-Чоп, 612 км + 300 м, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «MERCЕDES BENZ SPRINTER 216 СDI» номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., не дав дорогу зустрічному автомобілю марки «TOYOTA COROLLA» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача, в результаті інерційного руху автомобіль «MERCЕDES BENZ SPRINTER 216 CDI» також здійснив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY» номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.4, 8.5.1 ПДР України.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.05.2018р., постанову Рожнятівського районного суд Івано-Франківської області від 05.04.2018 в справі №350/162/18 залишено без змін.

Автомобіль «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку судового експерта №2074 від 01.08.2018р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, з урахуванням результатів його обстеження становить 139343 грн.

Згідно платіжного доручення №ЗР042817 від 13.06.2018р., ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила страхове відшкодування ОСОБА_1 , в сумі 95000 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України)

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП 29.12.2017р. відбулось з вини відповідача, який керував транспортним засобом «MERCеDES BENZ SPRINTER 216 СDI» номерний знак НОМЕР_1 , та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.04.2018 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, визначеної висновком експерта, за відрахуванням суми сплаченої ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тобто стягненню підлягає - 44343,00 гривень (139343,00 грн. - 95000,00 грн.) на користь позивача ОСОБА_1 .

Щодо вимоги позивача ОСОБА_2 , про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 40000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу ОСОБА_2 , були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданням, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу ОСОБА_2 , моральні страждання, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити вимогу ОСОБА_2 , частково та стягнути на його користь 15 000,00 гривень моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог в даній частині відмовити за їх недоведеністю.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачі знайшли підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає в задоволенню в частині стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі, а частині відшкодування моральної шкоди частково.

Згідно ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 , при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 1404,58 гривень квитанцією від 13.11.2018 року тобто із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме - 1404,58 грн.

Позивачем ОСОБА_2 , при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 711,85 гривень квитанцією від 13.11.2018 року тобто із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме - 266,94 грн.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як роз`яснено у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Бабій Б.М., суду надано копії Ордеру серії ІФ №016501 на надання правової допомоги від 14 червня 2018 року ОСОБА_2 ,, та копію Ордеру ІФ №016502 на надання правової допомоги від 14.06.2018р., ОСОБА_1 , та розрахунок вартості наданих послуг позивачу ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , в цивільні справі №456/4497/18 станом на 10.09.2020р., з яких вбачається, що вартість надання адвокатом правової допомоги клієнту ОСОБА_2 , склала 15250 грн., та ОСОБА_1 , склала 8000 грн.

Однак, згідно Розрахунку вартості наданих послуг позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що адвокат Бабій Б.М. включив в даний розрахунок вартість супроводу матеріалів про адміністративне правопорушення в Рожнятівському районному суді по справі №350/162/18, ознайомлення з матеріалами, юридичний аналі., витребовування та ознайомлення з Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області щодо обох позивачів, хоча потерпілим у справі про вчинення адміністративного правопорушення був ОСОБА_2 .. З Постанови про вчинене адміністративне правопорушення від 05.04.18р. та Постанови апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.05.18р. жодним чином не вбачається, що адвокат Бабій Б.СМ. брав участь в даних справах і суду незрозуміло, що згідно розрахунку означає супровід даних справ з боку адвоката. Також суду незрозуміло, і адвокатом в судовому засіданні не додано доказів щодо необхідності супроводу матеріалів про адміністративне правопорушення також щодо ОСОБА_1 , який не був ні учасником ДТП, ні потерпілим в справі про адміністративне правопорушення, а відтак з врахуванням наведеного, а також того, що відшкодування підлягають витрати на правову допомогу понесені саме в даній справі, суд вважає, що слід стягнути вартість судових витрат в користь ОСОБА_1 в сумі 5000 грн, в задоволенні решти стягненні судових витрат на правову допомогу слід відмовити та стягнути вартість судових витрат в користь ОСОБА_8 в сумі 12000 грн, в задоволенні решти стягненні судових витрат на правову допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «УСК Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі - 44343 (сорок чотири тисячі триста сорок три) гривень 00 коп., сплачений судовий збір в розмірі 1404 (одна тисяча чотириста чотири) грн., 58 коп., та витрат на правову допомогу в сумі 5000 (п?ять тисяч) грн.. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну в розмірі - 15000 (п?ятнадять тисяч) гривень 00 коп., сплачений судовий збір в розмірі (одна тисяча чотириста чотири) грн., 58 коп., та витрат на правову допомогу в сумі 13200 (тринадцять тисяч двісті) грн.. 00 коп..

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.. 00 коп.. та в користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.. 00 коп. та моральної шкоди в користь ОСОБА_2 в сумі 25000 (двадцять п?ять тисяч) грн.. 00 коп. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Р. Т. Шрамко