Справа № 368/762/20
Рішення 2/368/434/20

Іменем України

"30" вересня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

розглянувши під час підготовчого засідання в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:

позивачі просять суд визнати за ними в порядку спадкування після ОСОБА_5 право власності кожному на 1/4 частину житлового будинку (загальна площа приміщень 67,60 кв. м., житлова площа 53,10 кв. м., допоміжна площа 14,50 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб з шийкою під літ. Б, прибудова під літ. а, сарай-літня кухня під літ. В, убиральня під літ. г, сарай під літ. Г, ґанок під літ. а1, колодязь питний під літ. №1, огорожа № 2, ворота з хвірткою № 3), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи позов наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.02.2000 р. належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_5 залишився вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

14.11.2007 р. ОСОБА_5 було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області та зареєстрований в реєстрі за №73.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_5 земельну ділянку площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області заповіла в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Все інше майно, в тому числі і вищевказаний житловий будинок, ОСОБА_5 заповіла в рівних частках ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 із спадкоємців першої черги залишилась дочка ОСОБА_1 , та спадкоємці за правом представлення онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто позивачі. Відповідач ОСОБА_4 також є спадкоємцем першої черги після ОСОБА_5 . Інших спадкоємців після ОСОБА_5 не залишилось.

Позивачі прийняли спадщину своєї матері ОСОБА_5 шляхом подачі заяв до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується листом нотаріальної контори. Відповідач ОСОБА_4 також подав заяву про прийняття спадщини матері ОСОБА_5 шляхом подачі заяви до нотаріальної контори.

Оскільки інших спадкоємців за законом після ОСОБА_5 не залишилось, заповіт на житловий будинок був складений на позивачів та відповідача, вони мають право на успадкування житлового будинку ОСОБА_5 в рівних частках, а саме: по 1/4 частині житлового будинку.

Після прийняття спадщини, з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину спадкового будинку за кожним, вони звернулись до державного нотаріуса, який попросив їх надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім`я ОСОБА_5 .

На вимогу нотаріуса вони не змоги надати правовстановлюючий документ на будинок, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок від 15.02.2000 р., оскільки такий документ був втрачений. Тому нотаріус відмовив їм в оформленні свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину спадкового житлового будинку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Вони звернулись із запитом до КП КОР «Південне БТІ» для з`ясування питання чи було зареєстровано ОСОБА_5 право власності на житловий будинок. На їхнє звернення було надано відповідь, згідно якої повідомлено, що право власності за ОСОБА_5 було зареєстровано згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.02.2000 р.

В зв`язку з чим, державним нотаріусом було рекомендовано їм звернутись до суду щодо визнання за ними в порядку спадкування право власності на 1/4 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 .

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім`я ОСОБА_5 , вони не можуть у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору прийняти у спадщину житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підготовче засідання не з`явилися, подавши до суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити у їхню відсутність. Позовні вимоги свої підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги позивачів про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування визнає в повному обсязі, погоджуються з позовними вимогами позивачів та просить розгляд справи провести у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У разі неявки всіх учасників справи у підготовче засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.02.2000 р. належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_5 залишився вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

14.11.2007 р. ОСОБА_5 було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області та зареєстрований в реєстрі за №73.

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_5 земельну ділянку площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області заповіла в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Все інше майно, в тому числі і вищевказаний житловий будинок, ОСОБА_5 заповіла в рівних частках ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 із спадкоємців першої черги залишилась дочка ОСОБА_1 , та спадкоємці за правом представлення онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та відповідач ОСОБА_4 . Інших спадкоємців після ОСОБА_5 не залишилось.

Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , сторонами прийнята шляхом звернення із заявами про її прийняття до державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі та повідомленнями нотаріуса.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з даними Спадкового реєстру заведена Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою 15 січня 2011 року за 9/2011.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У зв`язку з відкриттям спадщини позивачі у порядку передбаченого ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Про те, оформити спадкові права на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті спадкодавця позивачі не мають змоги, оскільки такий документ був втрачений. Тому нотаріус відмовив їм в оформленні свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину спадкового житлового будинку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Позивачі звернулись із запитом до КП КОР «Південне БТІ» для з`ясування питання чи було зареєстровано ОСОБА_5 право власності на житловий будинок, та було надано відповідь, згідно якої повідомлено, що право власності за ОСОБА_5 було зареєстровано згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.02.2000 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, які є належними та допустимими, а тому суд визнає за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в порядку спадкування після ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину житлового будинку кожному (загальна площа приміщень 67,60 кв. м., житлова площа 53,10 кв. м., допоміжна площа 14,50 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб з шийкою під літ. Б, прибудова під літ. а, сарай-літня кухня під літ. В, убиральня під літ. г, сарай під літ. Г, ґанок під літ. а1, колодязь питний під літ. №1, огорожа № 2, ворота з хвірткою № 3), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в порядку спадкування після ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальна площа приміщень 67,60 кв. м., житлова площа 53,10 кв. м., допоміжна площа 14,50 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб з шийкою під літ. Б, прибудова під літ. а, сарай-літня кухня під літ. В, убиральня під літ. г, сарай під літ. Г, ґанок під літ. а1, колодязь питний під літ. №1, огорожа № 2, ворота з хвірткою № 3), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в порядку спадкування після ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальна площа приміщень 67,60 кв. м., житлова площа 53,10 кв. м., допоміжна площа 14,50 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб з шийкою під літ. Б, прибудова під літ. а, сарай-літня кухня під літ. В, убиральня під літ. г, сарай під літ. Г, ґанок під літ. а1, колодязь питний під літ. №1, огорожа № 2, ворота з хвірткою № 3), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) в порядку спадкування після ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину житлового будинку (загальна площа приміщень 67,60 кв. м., житлова площа 53,10 кв. м., допоміжна площа 14,50 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб з шийкою під літ. Б, прибудова під літ. а, саран-літня кухня під літ. В, убиральня під літ. г, сарай під літ. Г, ґанок під літ. а1, колодязь питний під літ. №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.09.2020 р.

Суддя І.І. Шевченко