Справа № 219/8093/19
2-ві/219/17/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області

у складі судді Хомченко Л.І.

секретар Лосинська І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Хомченко Л.І по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, Бахмутської районної ради про захист авторських прав,

В С Т А Н О В И В :

28.09.2020 року позивач звернулась до суду з заявою про відвід судді Хомченко Л.І. посилаючись на те ,що у суду на розгляді перебуває справа, що у порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України розподілена на суддю Хомченко Лілію Іванівну. Виходячи з повторюваних порушень судді, вона підлягає відводу або самовідводу наступних підстав:«21» липня 2019 року направлено позову заяву до суду.Згідно Ухвали від 26.07.2019 року «суддя Хомченко Л.І., Артемівського міськрайонного суду Донецької області розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, Бахмутської районної ради про захист авторських прав, встановив: Подана позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження по справі передбачені ст. 185,186 ЦПК України, суд ухвалив: Прийняти подану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, Бахмутської районної ради про захист авторських прав за правилами спрощеного позовного провадження і розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін 23.08.2019 року о 09 годині 15 хвилин».

Жодне з 10-ти (десяти) призначених судом судових засідань - не проведено, тобто - судове рішення тривало не виконується усіма учасниками розгляду:

23.08.2019,09:15,

30;09.2019, 16:00 25.10;2019, 10:00

06.12.2019, 11:00

06.03.2020,09:30

21.09.202010:00;

24.04.2020, 13:05.

26.05.2020, 09:30

26.06.2020, 09:15

21.09.2020, 10:00

За визначенням стаття 258. ЦПКУ - Ухвали є судовими рішеннями. Частина 3 статті 2 ЦПКУ визначає однією із засад цивільного судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

Судові рішення підлягають обов`язковому виконанню, що закріплено пунктом 9 статті 129 та статті 129-1 Основного Закону: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пленум Верховного Суду України від 13.06.07 №8 «Про незалежність судової влади» роз`яснив, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки їх не скасовано в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуто компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Вагомою підставою для відводу судді є надання нею власного прикладу судового рішення та створення перешкод для інших учасників не виконувати його в повному обсязі, що знижує авторитет судової системи України.

Зміст особистого кабінету позивача не відображає жодної з направлених до суду процесуальних заяв інших сторін.

Судом не направлені примірники таких заяв позивачу. Суд не вжив заходів щодо направлених до суду заяв відповідачів без надання підтвердження направлення їх стороні позивача.

Відсутні також рішення суду щодо їх розгляду прийняття, відхилення, задоволення відмови в задоволенні.

Статтею 12 ЦПК передбачено обов`язок суду роз`яснити наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, перешкоджати зловживанні учасниками судового процесу їхніми правами.

З направлених позивачем до суду клопотань про участь у судовому засіданні в

режимі відео конференції від:

22.04.2020 - єдине, що було розглянуте, винесена Ухвала про її задоволення.

11.09.2019 - Клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 30.09.2020 режимі відео конференції, розглядалася в день засідання 30.06.2020.

11.09.2020 - не розглядалося. Ухвала не направлена:

18.09.2020 - не розглядалося. Ухвала не направлена:

24.09.2020 - не розглядалося. Ухвала не направлена.

04.08.2019 «Клопотання про призначення розгляду у загальному порядку та проведення засідань в режимі відео конференції - не розглядалося. Ухвала не направлена:

Також не розглядалися процесуальні заяви позивача від

14.05.2020 «Заява про внесення уточнень та додаткове обґрунтування позовних вимог.

25.03.2020 «Клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору.

11.09.2020 року - На електронний Суд та регулярною поштою позивачем направлено «Клопотання про долучення до справи оригіналу примірника Електронного висновку та електронних доказів» з додатками ».

Таким чином, суд, порушив передбачений ст.13 ЦПК України та принцип диспозитивної цивільного судочинства, а отже порушив і норми процесуального закону.

Документальним підтвердженням такого порушення слугує відсутність відповідних ухвал суду за результатами звернень обох сторін. Отже - судом не виконано навіть основних процесуальних обов`язків.

Повага до честі і гідності, усіх учасників судового процесу перед законом та судом закріплена частиною 3 статі 2 ЦПКУ як одна із основних засад цивільного судочинства. Статтею 6 ЦПК України на суди покладено обов`язок поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх різності перед законом і судом.

Призначаючи засідання і не проводячи їх, суд проявляє неповагу до учасників розгляду та апарату Новокаховського суду Херсонської області, які сумлінно створювали умови для проведення засідань в режимі відео конференції усіх 10 призначених засідань та бронювали зали.

Стан розгляду справ свідчить також про недотримання судом регламенту строків розгляду справи виходячи зі змісту вимоги Ухвали суду від 26.07. 2019 року та статі 210 ЦПК України.

Згідно ч. 7 ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основні свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерії тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питані питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі. Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявник предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерії Виходячи з постулату Римського права «Jura novit curia», недотримання встановлених норм відправлення судочинства вказує на умисел в діях.

Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України N 8 13.06.2017 року "Про незалежність судової влади": «Суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді».

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у « Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

В даному провадженні не набуває правового значення беззастережність судді або наявність суб`єктивних проявів її поведінки. В даному випадку також не настає правових наслідків через наявність в діях умислу, упередженості, через які суд не виконує покладених на нього обов`язків з розгляду справи.

Але чисельні порушення засад судочинства, доведені відсутністю в матеріалах справи обов`язкових для розгляду процесуальних документів - є очевидними навіть для сторонніх спостерігачів. Наприклад - з огляду змісту справи у ЄДРСР.

Недовіру з боку суспільства більше формує не правова позиція суду, а номінальне призначення судових засідань без фактичної явки на них судді.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № П/9901/137/18 (800/426/17) протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно- правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Є цілком очевидним, що викладені вище підстави для відводу судді - не вказують на незгоду позивача з процесуальними рішеннями судді, як передбачено частиною 4 статті 36 ЦПКУ за фактом їх відсутності.

В свою чергу - фактичне невиконання обов`язкових для вчинення дій - також вказує на ознаки дисциплінарного проступку, наслідком якого може бути притягнення судді до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (умисна або внаслідок недбалості незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило учасниками судового процесу реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків).

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р., зокрема - установлено наступне: «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних і що супроводжують його прийняття».

Фактичною підставою для даного відводу є зловживання судом процесуальними правами (ст. 2 ЦПКУ), що - неприпустимо з позиції принципу судочинства, а за процесуальними наслідками - передбачає відвід судді на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПКУ.

Право подавати заяву про відвід судді - є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і своєчасності, об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Тому, виходячи з обставин, викладених вище та на підставах і в порядку, визначених статтею 55 Основного Закону, ст.. 13, п.5 ч.І1 ст. 36, ч.3 ст. 39, ч. 1, 2, 11 ст. 40 ЦПК України, Просила Розглянути питання про направлення даної заяви до головуючого судді по №219/8093/19 щодо можливого самовідводу в силу невідомих позивачу обставин як-то: додатково покладених обов`язків слідчого суді, надмірного навантаження кількістю розподілених справ, часті відрядження, хвороби тощо;

Розглянути питання про відвід Головуючого суддю суду від розгляду справи № 219/8093/19 та передати справу на розгляд іншому судді.

Розглянувши вказану заяву, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді , оскільки доводи щодо відводу не обґрунтовані вимогами ст. 36 ЦПК України і є безпідставними.

Враховуючи викладене суд вважає , що слід на підставі ст. 40 ЦПК України заяву ОСОБА_1 від 28.09.2020 року про відвід судді Хомченко Лілії Іванівни по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, Бахмутської районної ради про захист авторських прав, передати до канцелярії Артемівського міськрайонного суду Донецької області для визначення судді для розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.09.2020 року про відвід судді Хомченко Лілії Іванівни у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України .Керуючись ст .ст. 36,40 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 від 28.09.2020 року про відвід головуючому судді Хомченко Лілії Іванівни по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, Бахмутської районної ради про захист авторських прав передати до канцелярії Артемівського міськрайонного суду Донецької області для визначення судді для розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.09.2020 року про відвід головуючому судді Хомченко Лілії Іванівни у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України .

Повний текст ухвали складено 30.09.2020 року.

Суддя Л.І.Хомченко