У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 596/237/20

"12" лютого 2020 р.

Суддя Гусятинського районного cуду Тернопільської області Цвинтарна Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання ідеальної частки в майні, -

В С Т А Н О В И В:
10 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання автомобіля марки «Кіа Sportage», 2013 року випуску, синього кольору, дизель, 1.7 L, д.р.н. НОМЕР_1 , легковий універсал-В, об`єм двигуна-1685 куб. см,VIN-код: НОМЕР_2 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та про визнання ідеальних часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільному майні - вищевказаному автомобілі по 1/2 частині за кожним.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що починаючи з 2012 року по 2016 рік вона з відповідачем разом проживали однією сім`єю, перебуваючи в цивільному шлюбі, без його державної реєстрації. Вели спільне господарство, мали спільний побут, купували майно. Під час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - син ОСОБА_3 ..

Починаючи з 2017 року по 2018 рік вони продовжували спільно проживати, але через деякі непорозуміння у їхніх відносинах, вони спільно не постійно проживали .

Під час проживання однією сім`єю у 2013 році вони за спільно відкладені, подаровані кошти придбали спірний автомобіль, який було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 у центрі ДАІ з обслуговування Теребовлянського, Гусятинського, Бучацького районів УДАІ УМВСУ в Тернопільській області. Вартість вказаного автомобіля станом на день його придбання становила 209510,00 грн..

Позивач вказала, що на час подачі позову до суду оцінка автомобіля не проведена, оскільки вона немає доступу до нього та не в змозі ним користуватися, оскільки відповідач його утримує за місцем своєї реєстрації.

Також позивач зазначила, що в січні 2020 року її стало відомо про те, що відповідач перешкоджає в реалізації її права власності на спірний автомобіль. Вартість автомобіля між ними не погоджена, згода між ними щодо проведення оцінки автомобіля не досягнута. У добровільному порядку між ними не досягнуто згоди щодо поділу спірного майна.

Посилаючись на те, що між сторонами спору не досягнуто згоди щодо поділу спільного сумісного майна, просила задовольнити позов.

Одночасно з вищевказаною позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Кіа Sportage», 2013 року випуску, сірого кольору, дизель, 1.7 L, д.р.н. НОМЕР_1 , легковий універсал-В, об`єм двигуна-1685 куб.см, VIN-код: НОМЕР_2 , що зареєстрований центром ДАІ з обслуговування Теребовлянського, Гусятинського та Бучацького районів УДАІ УМВС України в Тернопільській області, із забороною відчуження автомобіля, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

В обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову позивач зазначає, що на даний час між ними існує спір щодо поділу спірного майна. Право власності на автомобіль оформлено за відповідачем, а тому останній вправі відчужити спірний автомобіль без її згоди.

Її стало відомо зі слів матері відповідача, що відповідач має намір продати спірний автомобіль, з метою уникнення його поділу.

Посилаючись на наведене та те, що у разі відчуження спірного майна, виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, буде неможливим, просить заяву задовольнити.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.4,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Положеннями ст. 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до вимог ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо поділу спільного сумісного майна. Предметом позову є вимоги про визнання автомобіля спільним сумісним майном сторін та визнання ідеальної частки у спірному майні по 1/2 частині за кожним.

З матеріалів справи встановлено, що право власності на спірний об`єкт майна зареєстровано за відповідачем.

В матеріалах справи є копія листа головного сервісного центру МВС від 08.01.2020 року, який підтверджує факт реєстрації спірного автомобіля за ОСОБА_2 ..

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що між сторонами спору існує спір, приймаючи до увагу те, що позивач просить визнати спірний автомобіль спільним сумісним майном та визнати ідеальні частки у спірному майні по Ѕ частині за кожним, те, що вказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем, та його характеристику, з урахуванням того, що підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову є ймовірність відчуження вказаного майна на користь третіх осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Кіа Sportage», 2013 року випуску, сірого кольору, дизель, 1.7 L, д.р.н. НОМЕР_1 , легковий універсал-В, об`єм двигуна-1685 куб.см, VIN-код: НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 , 1978 року народження, центром ДАІ з обслуговування Теребовлянського, Гусятинського та Бучацького районів УДАІ УМВС України в Тернопільській області.

При цьому, суд враховує те, що саме такий вид забезпечення позову є достатнім і співмірним із заявленими позивачем вимогами та в той же час не буде порушувати прав відповідача.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208-210, ч. 2 ст. 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання ідеальної частки в майні-задовольнити.
Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі №596/237/20 за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 ) про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визнання ідеальної частки в майні .

Накласти арешт на автомобіль марки «Кіа Sportage», 2013 року випуску, сірого кольору, дизель, 1.7 L, д.р.н. НОМЕР_1 , легковий універсал-В, об`єм двигуна - 1685 куб.см, VIN-код: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителю АДРЕСА_2 ) на підстав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 23.07.2013 року.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.
Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику та відповідачу для відому, а також у регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області (46400, Тернопільський район, с. Підгородне, вул. Стрийська, 5) для виконання.
Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня її проголошення або складення повного тексу судового рішення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали складений 12 лютого 2020 року.

Суддя Гусятинського районного суду
Тернопільської області Т.М. Цвинтарна