Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №440/1511/16-ц
Провадження №2/943/72/2020
29 вересня 2020 року
Буський районний суд Львівської області у складі:
головуючого-судді - Кос І.Б.,
за участю секретаря - Дутки С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Буськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 29 877,18 грн.
Ухвалою судді від 24.02.2020 року, після заміни складу суду, вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 23.07.2020 року в даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін в судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, а позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позовну заяву не подавав, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається із листа НАСК «Оранта» за №09-03-09/444 від 14.01.2015, що страховик відповідача відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування за вищевказаним випадком у зв`язку з тим, що автомобіль позивача був доставлений на огляд частково відновленим.
Відповідач ОСОБА_2 добровільно зобов`язався в термін до 27.12.2014 року відремонтувати вказані пошкодження автомобіля позивача за власні кошти, про що вбачається із письмової розписки відповідача від 05.12.2014.
Як слідує із наданого позивачем рахунку ПП ОСОБА_3 за №10 від 17.02.2015 та акту виконаних робіт від 17.02.2015, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 8120,00 грн.
Позивач звертався із претензією від 28.03.2016 до відповідача про добровільне відшкодування ним завданих матеріальних збитків, яка залищена без відповідного реагування відповідачем.
Із розрахунку збитків (за період: 27.12.2014 07.11.2016), наданого позивачем, вбачається, що розмір завданої позивачу шкоди становить 19 877,18 грн., що складається із витрат на ремонт автомобіля в сумі 8120,00 грн., пені в сумі 6668,66 грн., трьох процентів річних в сумі 454,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4634,52 грн.
Так, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, в силу вимог пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України, є однією із самостійних підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).
Згідно пункту 8 та пункту 9 частини першої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України є, серед іншого, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відтак із наведеного випливає, що реальні збитки позивача, які становлять 8120,00 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем, оскільки такі збитки завдані самим відповідачем та з його вини, що ним не заперечується, виходячи із досліджених судом в ході розгляду даної справи вищевказаних письмових доказів.
Крім того, суд погоджується, що у зв`язку із добровільним невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань у строк до 27 грудня 2014 року, із відповідача на користь позивача слід стягнути пеню, три проценти річних та інфляційні втрати, що узгоджується із положеннями, передбаченими вимогами ст.ст. 549, 610, 611, 612, 614, 623, 625 ЦК України.
Відтак, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення у розмірі 19 877,18 грн., яка складається із витрат на ремонт автомобіля в сумі 8120,00 грн., пені в сумі 6668,66 грн., три проценти річних в сумі 454,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4634,52 грн.
Відтак, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди через недоведеність заявлених вимог у цій частині.
Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 551,21 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становитиме 366,72 грн. (19 877,18 : 29 877,18 х 551,21).
Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -
позов задовольнити частково.
Відмовити у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (80500, Львівська область, Буський район, с. Вербляни, РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення виготовлено: 29 вересня 2020 року.

Суддя: І. Б. Кос