Справа № 562/57/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2020 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого суді Мички І.М.

при секретарі Кондратюк Н.В.

з участю адвоката Януля В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного Товариства «Дельта Банк», Третя особа без самостійних вимог на предмет спору : Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» про захист прав споживача, визнання кредитного до договору недійсним

в с т а н о в и в :

ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом в Здолбунівський районий суд до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03 грудня 2007 року №1701/1207/71-082, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 . Розмір кредиту становить 37 000 доларів США. Відсотки за користування кредитом становлять 9,5. В подальшому до зазначеного договору укладалися додаткові угоди, якими вносилися зміни до договору.

Як на підставу права вимоги за вказаним кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» посилається на договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2015 року, укладений між ним та ПАТ «Сведбанк».

Стверджує про неналежне виконання ОСОБА_1 договору, наявність по ньому заборгованості по кредиту та по відсотках. Позов заявлено на суму 343 282,09 грн.

В подальшому подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з ОСОБА_1 747 987 грн.73 коп.

В судових засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Розгляд справи закінчувався без представників позивача згідно поданих заяв.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник позову не визнали. Послалися на те, що позивачем не надано належних та достовірних доказів щодо укладення кредитного договору, додаткових угод, договору про уступлення права вимоги щодо неї , належним чином не обґрунтовано наявність та розмір заборгованості по кредиту, відсотках. Позовні вимоги щодо розміру заборгованості по кредиту, відсотках, комісії та пені не в повному обсязі відповідають умовам кредитного договору. Вимоги позивача грунтуються на кредитному договорі, умови якого не відповідають вимогам законодавства. Кредитний договір укладений під впливом обману з боку банку. Просили в позові відмовити.

Відповідачем ОСОБА_1 пред`явлено зустрічний позов до банку про визнання недійсним кредитного договору 03 грудня 2007 року №1701/1207/71-082, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , з додатками до нього з мотиву порушення прав споживача, подання недостовірної інформації про умови кредитування, укладення договору під впливом обману.

Представник Банку зустрічний позов не визнав. Пояснив, що підстав для визнання договору недійсним немає. Позичальнику було достовірно відомо про умови кредитування. Договір позичальником виконувався. По ньому сплачувалися відповідні платежі. Просив також застосувати позовну давність. З наведених підстав просив відмовити в зустрічному позові.

Вислухавши представника позивача , відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, висновок експертизи суд прийшов до висновку про те, що в позові про стягнення грошових коштів слід відмовити, а зустрічний позов задовільнити виходячи з наступних мотивів.

Позивачем всупереч вимог ст.64 ЦПК України в редакції на момент пред`явлення позову та ст.83 ЦПК України в редакції на час розгляду справи судом по суті не надано належних та допустимих доказів, що стверджують факт укладення кредитного договору та додатків до нього? уступлення (купівлі-продажу) права вимоги , факт та розмір заборгованості за кредитним договором. Позивачем не надано оригіналів доказів або належно завірених копій. Зокрема, позивачем не надано доказів, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 травня 2012 року, укладеного з ПАТ «Сведбанк», до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги саме за кредитним договором від 03 грудня 2007 року №1701/1207/71-082, укладеним з ОСОБА_1 . Відомості про це в договорі відсутні. Додатки до договору не надані. Наданий Витяг з додатку до договору №1, приєднаний до позовної заяви, не є належним та допустимим доказом в справі. Вказані обставини свідчать, що ПАТ «Дельта Банк» не набув права вимоги до ОСОБА_1 .

Відомості про розмір заборгованості є суперечливими та непослідовним.

Згідно з Витягу з Додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року розмір заборгованості за кредитом становить 16 680,59 дол. США (а.с.49). В Розрахунку заборгованості, приєднаного до позовної заяви, розмір заборгованості за кредитом зазначено 35765,77 дол. , що є неможливим, так як заборгованість за кредитом не могла збільшитися. Відомості про розмір заборгованості не співпадають з відомостями про сплату коштів за кредитним договором, наданими відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_1 . Згідно наданих нею документів , реєстр яких знаходиться на а.с.220-224, ОСОБА_1 сплачено 23 177 дол. США.

Наявний у справі розрахунок заборгованості не підтверджується відповідними документами. Розмір заборгованості, визначений Розрахунком заборгованості за договором кредиту в повній мірі не узгоджується з умовами кредитного договору та не відображає повного обсягу вихідних даних, на підставі яких розраховано суму боргу, що стверджено висновком судово-економічної експертизи.

Вказані обставини унеможливлюють ухвалення рішення щодо стягнення боргу за кредитним договором

Разом з тим, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання кредитного договору недійсним в зв`язку з порушенням прав ОСОБА_1 як споживача. В зв`язку з визнанням кредитного договору недійсним відсутні підстави для стягнення грошових коштів за невиконання умов вказаного кредитного договору.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 215 того ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу ), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Згідно п. 20 вказаної Постанови правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» у ньому встановлені загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг. Його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні.

Так, ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За положеннями ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Крім того, як роз`яснено у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011 положення п. п. 22, 23 ст.1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Суд прийшов до висновку про недійсність договору про надання споживчого кредиту, оскільки він не відповідає вимогам ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, відповідачем за зустрічним позовом (банком) не доведено належними та допустимими доказами надання позичальнику як споживачу фінансових послуг банку повної інформації про кредитні умови, а саме: орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом і вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних із одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; що передбачено Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Розрахунок платежів споживача проведений поверхово, оскільки у ньому зазначено тільки два показники: дату платежу та суму, що підлягає сплаті; й не зрозуміло для споживача, оскільки не зазначено із чого складаються вказані суми та на момент укладення договору взагалі відсутня інформація щодо кінцевих сум.

Всупереч п 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженихостановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банком не надано споживачу графіка платежів із зазначенням сум погашення основного боргу, відсотків за користування кредитом та інших супутніх послуг чи фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом, і такий графік між сторонами не підписувався.

Реальна відсоткова ставка не відповідає тій, що зазначена в кредитному договорі.

Судом встановлено невідповідність процентної ставки, вказаної у договорі, реально сплачуваній. Зазначена у договорі сума кредиту не відповідає його умовам і вартості кредиту. Орієнтована сукупна вартість кредиту становить значно більшу суму. Проте така сума в договорі відсутня, як і будь-які посилання на неї.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що підприємницька практика спонукала споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману.

В справі проведено судово-економічну експертизу. Складено висновок експерта №2367 від 10 листопада 2017 року, судовий експерт ОСОБА_2 , Київська незалежна судово-експертна установа.

Вказаним висновком повністю стверджені доводи зустрічного позову щодо невідповідності умов укладеного кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03 грудня 2007 року, укладеного між мною, ОСОБА_1 (Позичальником) та ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (Правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»), вимогам законодавства.

Окрім того, цим висновком стверджено доводи відповідача за первісним позовом про те , що надані банком документи не підтверджують наявність заборгованості перед Банком, визначену в розрахунку позовних вимог.

На сторінці 13 висновку експерта зазначається:

Згідно норм пп.2.1., 2.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р. та п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», перед укладенням кредитного договору, Банк зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про розмір сукупної вартості кредиту, зазначивши перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням (в т.ч. витрат на користь третіх осіб: витрати на страхування, юридичне оформлення та ін.), а також варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. Тобто, перед укладанням договору має бути орієнтовна інформація щодо всіх майбутніх платежів.

В матеріалах справи міститься Додаток №1 «Бюлетень продукту «Кредит на купівлю житлової нерухомості на вторинному ринку» для мережі «ТАС-Банк» від 03.12.2007р. (Т.1 а.с.207-209) до Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. підписаний у дату укладення кредитного договору (03.12.2007р.). Даний додаток не відображає інформації щодо повернення кредиту (графіку платежів), а розраховані дані сукупної вартості кредиту в повній мірі не узгоджуються з умовами Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р., а саме (докладно див. Т.1 а.с.207-209):

-у додатку відсутній розрахунок реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання за зразком таблиці «Визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки»,наведеної у додатку до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»(затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.), а визначені лише кінцеві значення даного розрахунку

В межах наданих документів, відсутні додатки Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р., які містять розрахунок сукупної вартості кредиту із визначенням її в процентному значенні та в грошовому виразі, у вигляді - реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі) за зразком таблиці, наведеної у додатку «Визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки»до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»,затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.

В матеріалах справи встановлено наявність Додатку №1 «Графік погашення кредиту»(Т.1а.с.15-21) до Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. (Т.1 а.с.6-14), який відображає погашення заборгованості у визначені дати (щомісячно). Дослідивши Додаток №1 «Графік погашення кредиту»(Т.1 а.с.15-21) до Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. (Т.1 а.с.6-14) не встановлено арифметичної обґрунтованості схеми погашення заборгованості відповідно умов кредитного договору на момент його укладення (Т.1 а.с.6-14), а також, додаток містить суперечливі та неузгоджені дані, а саме (докладно див. Т.1 а.с.15-21):

-у додатку відсутнє погашення сум основного боргу за період з січня 2008р. по жовтень2008р.;

-незважаючи на відсутність погашення сум основного боргу за період з січня 2008р. по жовтень 2008р., встановлено зменшення заборгованості у колонці «Залишок кредиту (у доларах США)»Додатку №1 (Т.1 а.с. 15);

-платежі в погашення заборгованості, починаючи з березня 2008р. перевищують ануїтетні платежі у розмірі 311,00 дол. США (передбачені п.3.1.1. договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р.);

-загальна сума кредиту (основного боргу), зазначена у підсумку колонки «Сума кредиту, що повертається (у доларах СІЛА)»Додатку №1 (Т.1 а.с.21) складає 37011,79 дол.США, що перевищує розмір кредиту 37000,00 (передбачений п.1.1. договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р.);

-розміри нарахованих процентів у колонці «Проценти (у доларах США)»Додатку №1 (Т.1 а.с.15) зазначені з округленням до сотих, що не узгоджується з умовами п.3.2. №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. («3.2. ... Сума нарахованих процентів за визначений період є тільки цілим округленим числом, без десяткових знаків. ...»).

Крім того, Додаток №1 «Графік погашення кредиту»(Т.1 а.с.15-21) до Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. (Т.1 а.с.6-14) укладено між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», що свідчить про те, що Додаток №1 «Графік погашення кредиту»(Т.1 а.с.15-21) є додатком до Додаткової угоди №3 від 01.10.2008р. (Т.1 а.с.24-30) укладеної в рамках Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. (Т.1 а.с.6-14).

Враховуючи зазначене, в межах наданих документів, не встановлено наявність додатків на момент укладення Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р., які містять графік погашення заборгованості та розрахунок сукупної вартості кредиту (із визначенням її в процентному значенні та у грошовому виразі) у вигляді - реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, згідно вимог пп.3.1, 3.2 та 3.3. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р. та п.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Враховуючи зазначене, згідно наявних документів, оформлення Банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), під час укладення Кредитного договору №1707/1207/71-082 від 03.12.2007р., виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) та ЗУ «Про захист прав споживачів».

На стор.25-27 зазначається висновки експертизи:

1. В межах наявних матеріалів, відсутній розрахунок реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту за зразком таблиці «Визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки», наведеної у додатку до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.), виходячи з умов кредитування на момент укладання Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р.

В результаті проведених розрахунків, виходячи з наданих на експертизу документів та керуючись умовами на момент укладення Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р., встановлена сукупна вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) складає (докладно див. дослідну частину та Додаток 1 експертизи):

-реальна процентна ставка на момент укладення Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. - 10,04% (докладно див. кол.7 Додатку 1 експертизи);

-абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. - 82769,00 дол.США (432 135,54 грн.) (докладно див. кол.8 Додатку 1 експертизи).

В зв`язку з відсутністю документальних підтверджень оплати супутніх витрат Позичальника під час укладення Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р., розміри реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту розраховані, виходячи з платежів в частині нарахованих процентів, без врахування витрат за супутні послуги. Враховуючи зазначене, розраховані показники реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту є не остаточними (докладно див. дослідну частину експертизи).

2. В межах наявних документів відсутній графік платежів (у розрізі сум погашення основного боргу та сплати відсотків за користування кредитом) на момент укладення Кредитного договору №1707/1207/71-082 від 03.12.2007р. (Т.1 а.с.6-14), розрахований виходячи з розміру ануїтетного платежу 311,00 дол.США, згідно п.3.1.1 кредитного договору.

В результаті проведених розрахунків, виходячи з наданих на експертизу документів та умов кредитування на момент укладення Кредитного договору №1707/1207/71-082 від 03.12.2007р., встановлено, що зазначений в договорі щомісячний (ануїтетний) платіж у розмірі 311,00 дол.США не забезпечить виконання умов кредитного договору щодо погашення заборгованості (заборгованості за кредитом станом на 02.12.2037р. не буде погашена в повному обсязі). Таким чином, розрахований та зазначений Банком у Кредитному договорі №1707/1207/71-082 від 03.12.2007р. розмір ануїтетного платежу 311,00 дол.США (згідно п.3.1.1. кредитного договору), арифметично необгрунтований та не узгоджується з терміном повернення кредиту до 02.12.2037р.(згідно п.1.1. кредитного договору), (докладно див. дослідну частину та Додаток 1 експертизи).

В зв`язку з відсутністю графіку платежів (у розрізі та відсотків за користування кредитом), а також інформації стосовно супутніх витрат Позичальника, пов`язаних з укладенням кредитного договору, в межах наявних документів не можливо визначити в повній мірі документально обґрунтований щомісячний платіж (в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), згідно умов кредитування на момент укладення Кредитного договору №1707/1207/71-082 від 03.12.2007р. (докладно див. дослідну частину експертизи).

Згідно наявних матеріалів, оформлення Банком інформації про умови кредитування (в т.ч. перед укладенням кредитного договору) та сукупну вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) під час укладення Кредитного договору №1707/1207/71-082 від 03.12.2007р. (Т.1 а.с.6-14), виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) та ЗУ «Про захист прав споживачів» (докладно див. дослідну частину експертизи).

3. В матеріалах справи відсутні (в т.ч. у відповідь на клопотання не надані) документи бухгалтерського обліку Банку (відомості щодо руху коштів по рахункам), первинні та інші документи, які відображають повний обсяг операцій за досліджуваний період (з 03.12.2007р. по 13.04.2016р.) та підтверджують наявність нарахованої заборгованості, що зазначена у «Розрахунок заборгованості за договором кредиту №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 )» станом на 13.04.2016р. (Т.1 а.с.199), в т.ч. відсутні (докладно див. дослідну частину експертизи):

-документальні підтвердження надання кредитних коштів (в сумі 37 000,00 дол.США, згідно п.1.1. кредитного договору);

-відомості щодо руху коштів (виписки) по рахунку № НОМЕР_2 (що передбачений для повернення суми кредиту та сплати процентів, згідно п.3.1.2.кредитного договору) та по рахункам № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 з відображенням сплачених коштів;

-відомості щодо руху коштів (виписки) прахункам № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 та іншим рахункам щодо обліку заборгованості за кредитом (основним боргом) та відсотками за користування кредитом;

-відомості щодо руху коштів(виписки)по рахункам № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 та іншим рахункам щодо обліку простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом) та відсотками за користування кредитом;

-відомості щодо руху коштів (виписки) по рахунку № НОМЕР_9 з відображенням погашення нарахованої пені за кредитним договором;

-бухгалтерські документи (первинні документи та документи бухгалтерського обліку) AT «Дельта Банк» (в т.ч. АКБ «ТАС-Комерцбанк») в повному обсязі, які відображають облік операцій за Кредитним договором №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. та підтверджують наявність нарахованої заборгованості, зазначеної у розрахунку Банку станом на 13.04.2016р. (Т.1 а.с.199);

-платіжні документи Позичальника у повному обсязі щодо погашення заборгованості за Кредитним договором №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. за період з 24.05.2012р. по 13.04.2016р.

Дослідивши «Розрахунок заборгованості за договором кредиту №1701/1207/71- 082 від 03.12.2007р. ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 )»станом на 13.04.2016р. (Т.1 а.с.199) в частині арифметичних розрахунків відповідно донаданих матеріалів та умов договору, відображення заборгованості, а саме у розрахунку відсутні дані щодо утворення основної заборгованості за кредитним договором;

у розрахунку відсутня будь-яка інформація за період з 03.12.2007р. по 27.05.2012р.;

в матеріалах справи відсутні детальні умови погашення заборгованості, в т.ч. документально оформлені графіки повернення кредиту до Кредитного договору №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р., розраховані з суми щомісячного ануїтетного платежу 393,87 дол.США (згідно умов в редакції Додаткової угоди №4 від 25.03.2009р. (Т.1 а.с.31)), тому значення колонки «Сума заборгованості (прострочена)»в Розрахунку Банку станом на 13.04.2016р. (Т.1.а.с.199) документально не обґрунтовані. Також, не можливо встановити обґрунтованість збільшення основного боргу у період з 01.07.2012р. по 31.07.2012р. на суму 255,20 дол.США;

в результаті арифметичного перерахунку розмірів нарахованих відсотків, що зазначені у колонці «Нараховано відсотків на поточну суму заборгованості»Розрахунку Банку станом на 13.04.2016р. (Т.1.а.с.199), встановлено розбіжності сум нарахованих відсотків між розрахунком Банку та арифметично розрахованих відсотків (докладно кол.6,12,13 Додатку 3 експертизи);

не можливо встановити арифметичну обґрунтованість нарахованих відсотків у розрахунку 28.05.2012р. у розмірі 413,80 дол.США, в зв`язку з відсутністю початку періоду нарахування та інших вихідних даних;

-метод нарахування відсотків («факт/факт»), використаний у Розрахунку Банку станом на 13.04.2016р. (Т.1.а.с.199), не узгоджується з методом («факт/360»), передбаченим п.3.2 Додаткової угоди №3 від 01.10.2008р. (Т.1 а.с.24-30).

Таким чином, згідно наданих документів, «Розрахунок заборгованості за договором кредиту №1701/1207/71-082 від 03.12.2007р. ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 )»станом на 13.04.2016р. (Т.1 а.с.199), в повній мірі не узгоджується з умовами кредитного договору та не відображає повного обсягу вихідних даних, на підставі яких розраховано суму боргу.

Висновок експерта є обґрунтованим та мотивованим, повністю узгоджується з письмовими доказами. Будь-яких підстав для його критичної оцінки, відхилення згідно ст.110 ЦПК України немає.

Заперечення відповідача за зустрічним позовом щодо неправильності експертного висновку суд не приймає, так як ці заперечення будь-якими доказами не стверджуються. Висновок експертизи ці заперечення не спростовують.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача за зустрічним позовом про сплив позовної давності, перебіг якого, на його думку, починається з дня укладення договору. Така позиція Банку суперечить ч.1 ст.261 ЦК України, згідно якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 та її представника про те, що вона дізнався про порушення свого , тобто - укладення кредитного договору під впливом обману з боку Банку в січні 2014 року, коли ознайомилася в суді з матеріалами цивільної справи за позовом Банку про стягнення з неї грошових коштів. Зустрічну позовну заяву про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору у справі подано в межах трьохрічного строку позовної давності - 07 березня 2016 року.

Судові витрати в справі мають бути віднесені на ПАТ «Дельта Банк».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11,18,19, 21, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 13-16, 203, 207, 208, 215, 216, 230, 236, 548, 639, 1055 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовільнити. Визнати недійсним кредитний договір №1701/1207/71-082 від 03 грудня 2007 року, укладений між мною, ОСОБА_1 та ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (Правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») з Додатковою угодою №1 від 04 грудня 2007 року, Додатковою угодою №2 від 21 березня 2008 року, Додатковою угодою №3 від 01 жовтня 2008 року, Додатковою угодою №4 від 25 березня 2009 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Рівненської області через Здолбунівський районний суд.

Суддя