РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

11 лютого 2020 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

за участі секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, представник позивача - адвокат Пономаренко Н.М.,

встановив:

Представник позивача - адвокат Пономаренко Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 2001 року є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 , інший співвласник цієї квартири помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - Свідоцтво про смерть за серією НОМЕР_1 від 23 липня 2013 року. В належному позивачеві будинку зареєстрований її син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично не проживає за вказаною адресою з 2003 року. При зверненні до Сватівської міської ради з питання зняття з реєстрації ОСОБА_2 позивачка отримала роз`яснення про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку та її паспорту для відмітки про зняття з реєстрації. Речей відповідача у належній позивачці квартирі немає, він не цікавиться її станом, з 2003 року, він не сплачував комунальні платежі та не брав участь у ремонті квартири та її утриманні. Фактичне місце проживання відповідача Автономна Республіка Крим , що з 2014 року є не підконтрольною українській владі територією. У позасудовому порядку сторони дійшли згоди щодо зняття з реєстрації ОСОБА_2 , але відповідач не може прибути до міста Сватове для вирішення даного питання , так як не має матеріальної змоги. Відповідач фактично тривалий час не проживає у належній позивачці квартирі. У зв`язку з високою вартістю комунальних послуг ОСОБА_1 опинилась у дуже скрутному матеріальному становищі, але при зверненні до управління соціального захисту Сватівської районної державної адміністрації щодо призначення житлової субсидії, їй було роз`яснено, що будуть враховані доходи усіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а у разі відсутності інформації про такі доходи, обрахунок буде проведено у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на кінець періоду, за який враховуються дохід. Врахування такої суми доходу суттєво вплине на розмір соціальної допомоги або взагалі на можливість її призначення. Реєстрація у квартирі особи, яка фактично не проживає, порушує права власника, на розпорядження, володіння та користування належним на праві приватної власності майном. У правовстановлюючих документах позивачки, домовій книзі, зазначена попередня назва вулиці - ім. Дзержинського. Вулицю перейменовано рішенням 35-ї сесії міської ради від 09.10.2015року,та станом на час звернення до суду вулиця має назву ім. Сосюри. Інформація про перейменування та розпорядження розміщені на офіційному сайті Сватівської міської ради за посиланням http://svatovo.ws/miskarada/street_svatovo.html. Таким чином позивачка є власником зазначеної квартири, але у зв`язку з реєстрацією на житловій площі особи, яка фактично не проживає за даною адресою не дає позивачеві у повному обсязі користуватися майном, зокрема, вона не може укладати комунальні договори виходячи з фактичної кількості зареєстрованих осіб, користуватися пільгами та житловою субсидією на оплату комунальних послуг, що порушує його право приватної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

27 листопада 2019 року була винесена ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають, просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України, оскільки всі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, якій були надіслані судом на його адресу реєстрації місця проживання, повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Про причини неявки відповідач суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічні позови до суду не пред`являв.

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 2001 року є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.6-9). Інший співвласник квартири, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть за серією НОМЕР_1 від 23 липня 2013 року. (а.с.13)

В належному позивачеві будинку зареєстрований її син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12)

З акту від 23.10.2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2003 року. (а. с.18 )

Як вбачається з позовної заяви, відповідач в належному позивачу будинку фактично не проживає більше п`яти років, він не сплачував комунальні платежі та не брав участь у ремонті квартири та її утриманні. Фактичне місце проживання відповідача Автономна Республіка Крим, що з 2014 року є не підконтрольною українській владі територією. У позасудовому порядку сторони дійшли згоди щодо зняття з реєстрації ОСОБА_2 , але відповідач не може прибути до міста Сватове для вирішення даного питання, так як не має матеріальної змоги.

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст. ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 , є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить висновку, що право ОСОБА_1 , на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень, ст.. ст.. 12, 81, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768, 40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка