Справа № 496/3659/19
Провадження № 2/496/541/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача Врона А. ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Чумаченко С ОСОБА_4 О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до

відповідача: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

вимоги позивача: про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 18 вересня 2019 року представник позивача адвокат Врона А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються, відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2010 року по справі № 2-2370/10, та починаючи з моменту звернення до суду з даним позовом, стягувати щомісячно з ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (Документ № НОМЕР_2 , виданий органом № 5127 від 13.12.2017 р., ІПН - НОМЕР_3 ), на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4, заробітку (доходу) платника аліментів, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

2. Позов обґрунтував тим, що 17.11.2010 року Біляївським районним судом Одеської області було винесено рішення у справі № 2-2370/10, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2010 року. В провадженні Біляївського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження № ДВ-13/164/2013, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-2370/11 виданого 16.02.2011 року Біляївським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2010 року. Відповідно до розрахунку заборгованості від 17.07.2019 року, заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів, станом на 17.07.2019 року склала 48 053 грн. (сорок вісім тисяч п`ятдесят три гривні). 30.08.2019 року з метою отримання інформації щодо працевлаштування ОСОБА_3 представником позивача був направлений адвокатський запит № 131-08/19 до Філії «ЦТС «Ліски» Акціонерного товариства «Українська залізниця». 09.09.2019 року Одеське відділенні філії «ЦТС «Ліски» АТ «Українська залізниця», направило відповідь № 0-06/95 на вище зазначений адвокатський запит, в якій було повідомлено, що ОСОБА_3 працював в Одеському відділенні філії ЦТС «Ліски» АТ «Українська залізниця» з 2014 року по червень 2019 року, на посаді машиніст крана (кранівник) 6 розряду та надано довідки про заробітну плату останнього в період з 2014-2019 р.р. Так, відповідно до довідки за 2014 рік, за 5 місяців роботи ОСОБА_3 отримав 17890,43 грн. Так, відповідно до довідки за 2015 рік, за 12 місяців роботи ОСОБА_3 отримав 51994,44 грн. Так, відповідно до довідок за 2016 рік, за 9 місяців роботи ОСОБА_3 отримав - 46 459,09 грн.

Так, відповідно до довідки за 2017 рік, за 12 місяців роботи ОСОБА_3 отримав - 86 058,15 грн. Так, відповідно до довідки за 2018 рік, за 12 місяців роботи ОСОБА_3 отримав - 141 533,52 грн. Так, відповідно до довідки за 2019 рік, за 6 місяців роботи ОСОБА_3 отримав - 59 858,36 грн. Підсумовуючи, можна дійти до висновку про те, що незважаючи на отримання офіційної заробітної плати ОСОБА_3 , та її підвищення впродовж зазначених років, останній немає та не мав бажання піклуватися про свою дитину та виконувати свої батьківські обов`язки. У зв`язку з чим надані дані Одеським відділенням філії «ЦТС «Ліски» АТ «Українська залізниця» довідки, можна прослідкувати тенденцію покрашення матеріального стану ОСОБА_3 з 2014 по 2019 р.р. Виходячи з викладеного, існує необхідність зміни розміру аліментів, шляхом їх збільшення, а саме: на стягнення 1/4, заробітку (доходу) платника аліментів, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

3. Представник відповідача, який діє в інтересах ОСОБА_3 надав до суду відзив на позов. У відзиві на позов зазначає, що у позові, позивачка посилається, що з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти у розмірі 500 грн., але не менше ніж 30% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Як підставу для збільшення аліментів в порядку ст. 192 СК України в позові зазначено покращення матеріального стану відповідача, а саме отримання ним зарплати в OB філії «ЦТС «Ліски» АТ «УЗ» в розмірі 9976,39 грн. на місяць за 2019 року до утримання податків і зборів, після утримання - близько 7000 грн. на місяць. Вказана інформація вже є неактуальною, так як з серпня 2019 року по сьогоднішній день відповідач працює машиністом крана у ТОВ «Вестт» з заробітною платою після утримання податків і зборів близько 4000 грн. на місяць. Відтак, підстава для збільшення аліментів в порядку ст. 192 СК України, а саме покращення матеріального стану відповідача, не доведена позивачем та взагалі відсутня. Навпаки, в даній ситуації присутнє погіршення матеріального становища відповідача та зміна його сімейного стану. Відповідач працює на гірше оплачуваній роботі та має на утриманні чотирьох осіб, яких зобов`язаний утримувати в силу закону. Відповідач уклав шлюб з ОСОБА_6 , у шлюбі з якою має двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Молодша донька не досягла віку трьох років, відтак ОСОБА_6 також перебуває на утриманні відповідача за законом. Також на утриманні відповідача в силу закону перебуває матір інвалід. На підставі зазначеного представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

4. У судовому засіданні позивач та її представник на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити.

5. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позов.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2019 року справа була передана судді Галич О.П.

7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.09.2019 року вказаний цивільний позов залишено без руху, надано позивачеві строк терміном в десять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої позовної заяви.

8. 04.10.2019 року до суду від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали суду щодо усунення недоліків.

9. Суддя оглянувши надані до суду документи встановив, що представником позивача усунуті недоліки поданої заяви у відповідності до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 23.09.2019 року.

10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

11. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 6)

12. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 листопада 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 500 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з дня подачі заяви, тобто з 15.10.2010 року. (а.с. 28)

13. З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № ДВ-13/164/2013 від 17.07.2019 року вбачається, що у відповідача з 01.09.2012 року по 01.07.2019 року виникла заборгованість у загальному розмірі на суму 48053 гривень. (а.с. 10)

14. У відповіді на адвокатський запит за вих. № 06/95 від 09.09.2019 року зазначено, що ОСОБА_3 працював в Одеському відділенні філії ЦТС «Ліски» АТ «Українська залізниця» з 2014 року по червень 2019 року, на посаді машиніст крана (кранівник) 6 розряду. Відповідно до наданих довідок Одеським відділенням філії ЦТС «Ліски» АТ «Українська залізниця» відповідач отримував заробітну плату: - за 2014 рік, за 5 місяців роботи ОСОБА_3 отримав 17890,43 грн.; - 2015 рік, за 12 місяців роботи ОСОБА_3 отримав 51994,44 грн.; - за 2016 рік, за 9 місяців роботи ОСОБА_3 отримав - 46 459,09 грн.; - за 2017 рік, за 12 місяців роботи ОСОБА_3 отримав - 86 058,15 грн.; - за 2018 рік, за 12 місяців роботи ОСОБА_3 отримав - 141 533,52 грн.; - за 2019 рік, за 6 місяців роботи ОСОБА_3 отримав - 59 858,36 грн. (а.с. 11-15)

15. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_5 , актовий запис № 101, позивач уклав шлюб з ОСОБА_9 . Від вказаного шлюбу у позивача народились діти: донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_6 та син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_7 . (а.с. 47-49)

16. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААБ № 031882, мати відповідача ОСОБА_12 є інвалідом ІІІ групи. (а.с. 50)

17. Відповідно до довідки про доходи відповідач з серпня 2019 року працює машиністом крана у ТОВ «Вестт» та загальна сума доходу за період з серпня 2019 року по листопад 2019 року становить 16 695,20 гривень. (а.с. 45)

V. Оцінка Суду.

18. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

19. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

20. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

21. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

22. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

23. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

24. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

25. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

26. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

27. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

28. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

29. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

30. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

31. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

32. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

33. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

34. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

35. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

36. Виходячи із зазначених вимог закону, позивач зобов`язана довести зміни матеріального або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

37. Однак, таких доказів позивачкою суду не представлено, натомість відповідачем подано докази про те, що змінився його сімейний стан, а саме 10.05.2015 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_9 в якому у них народились діти: донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_12 , яка є інвалідом ІІІ групи та згідно довідки про доходи заробітна плата відповідача з урахуванням утриманих податків і зборів становить 4125-4223 гривень на місяць.

38. Таким чином, позивачка належним чином не обґрунтувала запропонований нею розмір аліментів, не довела покращення матеріального стану відповідача.

39. Крім цього, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила збільшити розмір аліментів, однак її вимоги фактично зводяться до зміни способу стягнення аліментів з відповідача, який присуджено у твердій грошовій сумі на частку від доходу. Підстав для такої зміни позивачем не наведено і в судовому засіданні не встановлено.

40. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити повторно вимогу про збільшення розміру аліментів або зміну порядку стягнення аліментів з відповідача.

41. За таких обставин, враховуючи відсутність доказів про зміну матеріального стану сторін, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, які сплачує відповідач, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

42. Згідно із ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову позивача звільненого від сплати судових витрат без задоволення, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

43. Судом встановлено, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а у задоволенні даного позову відмовлено повністю, суд вважає, що судовий збір слід віднести за рахунок витрат держави.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 183,192 СК України , ст. ст. 12, 13, 268-279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

2. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

3. Повний текст рішення складено 11 лютого 2020 року.

Суддя О.П. Галич