Справа № 303/2720/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Готри Т.Ю.,

суддів Кондора Р.Ю., Фазикош Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2020 року, постановлену суддею Кость В.В.,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 червня 2020 року позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було залишено без руху з підстав не зазначення ціни позову та сплати судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі, визначеному п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2020 року позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати зазначену ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без руху, а після визнав її неподаною, так як при зверненні до суду з позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 гривень.

Вказує, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, необґрунтовано послався на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 26.02.2019 року в справі №907/9/17 та справі №755/10947/17, оскільки зазначені справи не є тотожними.

При зверненні до суду з позовом, позивач TOB «ОТП Факторинг Україна» сплатив судовий збір у розмірі 2 102,00 грн, як за подання до суду позовної заяви немайнового характеру. Це відповідає п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно з яким вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред`явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов`язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред`явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов`язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Вимога кредитора TOB «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_1 вже вирішена Мукачівським міськрайонним судом 26 квітня 2018 року шляхом ухвалення відповідного судового рішення. Згідно з цим рішенням зобов`язання ОСОБА_1 перед TOB «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № ML-801/059/2008 від 13.06.2008 становлять 6 775 525,66 грн.

Що стосується вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка пред`явлена до ОСОБА_1 та нового власника ОСОБА_3 у 2020 році, то така пред`явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов`язання (стягнення заборгованості), а тому позивачем правильно визначено характер спору та в повній мірі сплачено судовий збір.

Апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу суду відповідно до ч. 2 ст. 369, ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження, за наявними в справі матеріалами та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

TOB «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог ЦПК України суддя, отримавши позовну заяву, повинен перевірити дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2020 року позовну заяву TOB «ОТП Факторинг Україна» було залишено без руху, через невідповідність такої вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України. Зокрема судом указано, що позивачем не зазначено ціни позову та не сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі, визначеному п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На виконання вимог зазначеної ухвали, позивач TOB «ОТП Факторинг Україна» подав заяву про усунення недоліків, в якій вказував, що при поданні до суду позову ним правильно було визначено розмір судового збору та сплачено такий за ставками, передбаченими для немайнових спорів. При цьому посилався на п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» і на те, що вимога про виконання основного зобов`язання (стягнення заборгованості) вже була вирішена Мукачівським міськрайонним судом 26 квітня 2018 року.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2020 року позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» визнано неподаною та повернуто позивачу, на підставі ст. 185 ЦПК України, оскільки ним не усунуто недоліки позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки такого суд дійшов з додержанням вимог закону з огляду на наступне.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з абзацом першим підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За статтею 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2019 року в справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18).

Встановивши, що TOB «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто з позовом майнового характеру, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що розмір судового збору необхідно обчислювати відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно з яким вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред`явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов`язання (стягнення заборгованості тощо), не заслуговують на увагу, так як при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа № 755/10947/17) зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2019 року в справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18) зроблено висновок про те, що зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому таке слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді