справа № 216/3668/20
номер провадження № 2-з/216/42/20
УХВАЛА

15 вересня 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сидорак В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, Державного підприємства "СЕТАМ", треті особи - публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", приватний нотаріус Снежко Дмитро Віталійович, ОСОБА_2 , про визнання недійсним електронних торгів, -

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2020 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, Державного підприємства "СЕТАМ", треті особи - публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", приватний нотаріус Снежко Дмитро Віталійович, ОСОБА_2 , про визнання недійсним електронних торгів. 21 липня 2020 року на виконання ухвали суду від 25 червня 2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, Державного підприємства "СЕТАМ", треті особи - публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", приватний нотаріус Снежко Дмитро Віталійович, ОСОБА_2 , про визнання недійсним електронних торгів.

20 серпня 2020 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, згідно якої вона просила накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з А-2 житловий будинок, загальною площею 637,2 кв.м., житловою площею 329,4 кв.м. та, матеріали стін - шлакоблок; альтанка "К", загальною площею 21 кв.м., вбиральня "З" загальною площею 3,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 28 січня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Сніжко Д.В.; земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер :08:263:0005, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, від 28 січня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Сніжко Д.В.

Дослідивши надані матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, Державного підприємства "СЕТАМ", треті особи - публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", приватний нотаріус Снежко Дмитро Віталійович, ОСОБА_2 , про визнання недійсним електронних торгів.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акту про проведення електронних торгів, що передбачено п. 8 розд. X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

З аналізу ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 4 розд. X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем

З урахуванням наведеного суд доходить висновків, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів.

Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів та покупець - переможець електронних торгів.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно, виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Відповідно до приписів ст. 153 ЦПК України суд, під час прийняття рішення про забезпечення позову, зобов`язаний враховувати інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Слідуючи роз`ясненням, наданим у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, суд приймає до уваги, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що предметом пред`явленого позову є законність проведення електронних (прилюдних) торгів з реалізації арештованого майна - житлового будинку та земельної ділянки, що належали позивачу.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки позивачем не доведено, що невжиття заявлених заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, будь - яких доказів на підтвердження наміру відповідача щодо вилучення майна суду не представлено, а саме посилання в заяві про можливість реалізації майна не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Крім цього, на думку суду такий спосіб забезпечення позову не забезпечує збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, всупереч вищенаведеним нормам, а відтак заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, Державного підприємства "СЕТАМ", треті особи - публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", приватний нотаріус Снежко Дмитро Віталійович, ОСОБА_2 , про визнання недійсним електронних торгів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Сидорак