Справа №524/1296/20
Провадження №2/524/1405/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого - судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Кулинич М.М., представника позивача - Лазоренка О.Ф., Нетребка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 170677,54 грн.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.09.2011 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 175000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 23.12.2019 становить 210040,42 грн. У відповіді на відзив позивач зазначив, що кредитний договір складається з декількох документів. В анкеті - заяві відповідач погодився із тим, що Умови та правила і Тарифи є складовою частиною кредитного договору. Звертав увагу на те, що випискою по рахунку підтверджується факт отримання відповідачем кредитної карти, встановлення на неї кредитного ліміту та активне використання відповідачем кредитних коштів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача надав суду відзив в якому зазначив, що відповідач не визнає позов в повному обсязі. Вважає, що позивач не подав до суду документів, які б підтверджували факт виникнення кредитних відносин та надання відповідачу кредитних коштів. На його переконання, позивачем не підтверджено те, що надані ним витяг з тарифів та витяг з умов та правил надання банківських послуг становлять кредитний договір і що саме їх зміст розумів відповідач.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 02.09.2011 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Кредитний договір між сторонами складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Умовами та правилами надання банківських послуг визначено порядок розрахунків та відповідальність сторін.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23.12.2019 заборгованість за кредитним договором від 02.09.2011 становить 210040,42 грн та складається:

- заборгованість за кредитом - 170677,54 грн;

- заборгованість по процентам - 39362,88 грн;

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.(ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України)

В частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків(ч.1,2 ст.76 ЦПК України)

Згідноч.1,2 ст.77, ч.1,2 ст.78, ч.ч.1,2 ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В ч.ч.1, 5,6 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОЦІНКА СУДУ

Кредитні відносини, передбачають наявність певних зобов`язань між сторонами, зокрема обов`язку кредитора надати кошти, а позичальника - повернути кошти та сплатити проценти. Зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Розглядаючи касаційну скаргу по справі з аналогічними правовідносинами Велика Палата Верховного Суду виклала наступну правову позицію: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. … З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.»(постанова від 03.07.2019 по справі № 342/180/17).

Застосовуючи викладену позицію Верховного Суду до правовідносин, які виникли між сторонами даної справи, суд відзначає наступне.

Так, одним із доводів позивача щодо укладення договору є те, що відповідач погодився із тим, що зміст договору міститься в трьох окремих документах - анкету-заяві, умовах і правилах та тарифах, які в сукупності становляться кредитний договір.

Натомість, заперечуючи проти вказаних доводів, відповідач зазначає, що надані позивачем умови і правила та тарифи не підписані ним.

Оцінивши вказані доводи сторін суд відзначає, що дійсно долучені позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису позичальника.

Суд враховує те, що позивачем не було надано доказів, які б підтверджували те, що долучені ним Умови та правила надання банківських послуг є складовою договору.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вважав доведеним факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів в сумі 175000 грн, отриманих останнім на підставі заяви від 02.09.2011 та доведеним факт порушення умов кредитного договору щодо своєчасного повернення коштів.

Відповідно до п.61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Так, суд відзначає, що з наданої банком виписки по картці НОМЕР_1 в розділі «Детали операции» відсутні відомості про проведення операції із встановлення кредитного ліміту, збільшення/зменшення його розміру.

Із банківської виписки по рахунку НОМЕР_2 вбачається, що 01.11.2018 проведено операцію із встановлення кредитного ліміту в розмірі 0 грн.

Тобто, первинний документ(виписка по рахунку) не підтверджує надання відповідачу коштів в розмірі 175000 грн.

Суд також приймає до уваги те, що підписана відповідачем анкета-заява не містить жодних відомостей, які б давали підстави стверджувати про те, що сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, в тому числі щодо розміру отриманого кредиту, розміру відсотків, порядку повернення кредиту, розмір та порядок сплати неустойки.

Відтак, враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, приймаючи до уваги відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту надання кредитних коштів та розмір зобов`язання, суд вважає, що вимоги позивача є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, що складаються із судового збору суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст. ст.10, 12, 81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.08.2020

Суддя Д.Д.Андрієць