Справа № 472/1524/19
Провадження № 22ц/812/1413/19 Головуючий у 1-ї інстанції Орленко Л.О.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на заочне рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Орленко Л.О. в смт. Веселинове Миколаївської області о 8 годині 30 хвилин зі складанням його повного тексту по справі

за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 21 754 грн. 79 коп. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_1 в порушення умов укладеної з нею Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт з використанням кредитки «Універсальна», у встановлені строки не погашає суму строкового кредиту, який складається із заборгованості, що виникла за кредитною лінією, та надана на строк з 28 грудня 2012 року по 31 грудня 2017 року під 18 % річних, а за такого, банк має право вимагати їх повернення з урахуванням штрафних санкцій у вигляді пені.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Заочним рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 6 242 грн. 39 коп. заборгованості за тілом кредиту та 2 202 грн. 39 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом та 745 грн. 72 коп. судового збору.

В задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь банку пені відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав заявлені позивачем вимоги про стягнення пені безпідставними, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді істотні умови договору та відповідальність за їх несвоєчасне виконання, а тому вважав, що у відповідача не виникло передбаченого обов`язку по їх сплаті позивач. Вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитом вважав такими, що підлягають задоволенню частково в межах сум, що нараховані на останній день строку дії платіжної картки, оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі пов`язаний зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду в частині відмови у стягненні процентів, які нараховані після закінчення строку дії картки, є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цієї частині нового про їх задоволення.

На думку представника позивача, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у змісті Генеральної угоди визначено строк виконання грошового зобов`язання до 31 грудня 2017 року, а тому помилково вважав, що проценти за користування кредитом мають бути розраховані за період до закінчення строку дії Генеральної угоди по останній день строку дії картки, тобто до жовтня 2016 року.

В іншій частині рішення суду банком не оскаржено.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 10 серпня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2008 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до надання «ПриватБанк» банківських послуг з використанням кредитної картки «Універсальна», а 28 грудня 2012 року - Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості за попередньою кредитною угодою і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток. Сума заборгованості, як тіло кредиту, визначена сторонами в розмірі 9 549 грн. 07 коп. шляхом зменшення загальної суми заборгованості, яка виникла, з встановленням кредитної лінії на платіжну картку під 18 % річних на строк 60 місяців, на період з 28 грудня 2012 року по 31 грудня 2017 року. Відповідач, як позичальник, зобов`язалася погашати платежі щомісячно в розмірі 243 грн. 78 коп. в строк з 1 по 25 число кожного місяця (а.с.9-10).

Пунктом 2.2. Генеральної угоди сторони обумовили обов`язок позичальника сплатити банку штраф в розмірі 1 586 грн. 94 коп., у разі порушення строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах надання продукту кредитних карт більше ніж на 31 день.

Підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання послуг продукту кредитних карт позичальник ОСОБА_1 погодилася, з тим, що даний договір вважається укладеним за умови його підписання обома сторонами.

Позичальник своїм підписом засвідчила факт та згоду з умовами цього договору, підтвердила свої права та обов`язки за цим договором і погодилася з ними, а також підтвердила свою здатність виконувати умови даного договору.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За випискою з особового рахунку та довідкою банку позичальнику ОСОБА_1 було надано кредитні кошти у розмірі кредитного ліміту, який встановлено на 28 грудня 2012 року в сумі 9 549 грн. 07 коп., з кінцевим терміном погашення кредиту до 31 грудня 2017 року, та строком його повернення у відповідності до строку дії платіжної картки - до жовтня 2016 року (а.с.54-55,134-136).

Але, починаючи з квітня 2013 року позичальник свої обов`язки по погашенню кредиту та процентів виконувала неналежним чином, що призвело до порушення строків внесення платежів, передбачених Генеральною угодою.

Зважаючи на такі обставини, банком станом на 19 листопада 2019 року, на дату після закінчення строку дії Генеральної угоди та строку дії платіжної картки, розрахована заборгованість відповідача з урахуванням процентів та пені, яка склала загальну суму боргу в розмірі 21 745 грн. 79 коп., в тому числі: 6 242 грн. 39 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5 589 грн. 13 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом (на прострочену заборгованість), 9 923 грн. 27 коп. заборгованість за пенею.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 2.1. Генеральної угоди визначено строк погашення заборгованості за договором - 31 грудня 2017 року (а.с.10).

Строк дії кредитної картки визначено до жовтня 2016 року.

За положеннями Умов та правил користування платіжною карткою картка діє в межах визначеного нею строку.

Отже, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року№ 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, які згідно з частиною 4 статті 263 і статтею 403 ЦПК України підлягають обов`язковому застосуванню судами у подібних правовідносинах.

Також у відповідності до положень статей 1048, 1054 ЦК, після спливу визначеного договором строку кредитування (строку дії платіжної картки) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, та інші складові за умовами кредиту припиняються. Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року під час розгляду справи № 444/9519/12.

За такого, встановивши вищенаведені обставини, суд першої інстанції, хоча і дійшов вірного висновку про правовідносини, що виникли між сторонами та необхідності сплати процентів за користування кредитними коштами, однак не взяв до уваги, що відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку за рахунок погашень внесених ОСОБА_1 по 13 листопада 2019 року заборгованість за процентами за користування кредитом відсутня.

Так, за пунктом 2.1. Генеральної угоди позичальник взяв на себе обов`язок погашати кредитну заборгованість з 1 по 25 число кожного місяця шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 243 грн. 78 коп., яка включає в себе основну заборгованість, а також проценти за користування кредитом.

Тому суд стягнув проценти за користування кредитом, не врахувавши усі здійснені позичальником погашення, після закінчення строку дії платіжної картки.

Разом з тим, рішення суду в частині стягнутих судом процентів по день закінчення строку дії платіжної картки не оскаржено, а тому не може бути переглянуто судом апеляційної інстанції.

В той же час підстав для стягнення процентів, після закінчення строку дії платіжної картки, та з урахуванням здійснених позичальником платежів на повне погашення процентів за строком дії Генеральної угоди, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та у відповідності до статті 375 ЦПК України рішення суду, в частині, що оскаржена, є таким, що відповідає обставинам справи та ухвалене у відповідності до норм матеріального і процесуального права. Тому підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

В.В. Коломієць