Справа № 367/7595/17
Провадження №2-о/367/40/2020
УХВАЛА
Іменем України
про закриття провадження

25 вересня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І
за участі секретаря Герус Н
розглянувши у судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ,заінтересована особа МВС України Головне управління Національної гвардії України про встановлення факту,що має юридичне значення
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою,згідно якої просить встановити факт ,що він брав безпосередню участь в антитерористичній операції,забезпеченні її проведення,перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у певні періоди.

Суд,заслухавши учасників процесу ,дослідивши письмові докази по справі ,вважає за необхідне закрити провадження у справі.
Відповідно до ст.. 293 ч 2 ЦПК України « Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:
5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;
Відповідно до ст.. 315 ч 1 ЦПК України визначено факти,які встановлюються у судовому порядку.
Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України « У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч 4 ст. 315 ЦПК України « Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.»
Відповідно до п 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК ( 1502-06 ). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з
яких причин неможливо одержати або відновити документ, що
посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або
до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи
відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК
постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові
строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок
заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя
постановляє мотивовану ухвалу.
У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість
даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому
розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви на
підставі п.1 ст.136 ЦПК, а коли справу вже порушено - закриває
провадження в ній на підставі п.1 ст.227 ЦПК .
У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення
підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право,
суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому
провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи,
залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що
вони мають право подати позов на загальних підставах.»
У судовому засіданні встановлено,що ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту його участі у бойових діях, посилаючись на те, що він звертався до Національної Гвардії України з проханням встановити йому статус учасника бойових дій під час здійснення АТО, проте отримав відмову. Встановлення цього факту необхідно заявникові для отримання статусу учасника бойових дій. При цьому рішення, дії чи бездіяльність органів, уповноважених приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій, заявник не оскаржує.
Пунктом 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлено, що учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах АТО у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Порядок надання статусу учасника бойових дій зазначеним особам, категорії таких осіб, терміни їх участі в АТО чи в забезпеченні її проведення, а також райони АТО визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог цієї норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено Порядок, який визначає процедуру надання зазначеного статусу вказаним особам та категорії таких осіб.
Абзацом третім пункту 2 Порядку (у редакції, чинній на час звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту участі у бойових діях) встановлено, що статус учасника бойових дій надається особам, визначеним у пункті 20 Закону № 3551-XII.
Пунктом 4 Порядку визначено перелік документів про безпосереднє залучення до виконання завдань АТО в районах її проведення, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових.
Для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - це документи про залучення до виконання завдань АТО в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим пункту 4 (витяги з наказів, документи про направлення у відрядження, витяги з бойових наказів, розпоряджень, донесень, журналів бойових дій, оперативних завдань, матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв, інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення) або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом з такою особою брали участь в АТО та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) зі Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами.
За змістом положень пункту 5 Порядку рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними, зокрема, в Міністерстві оборони України .А в разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання - відповідною міжвідомчою комісією. Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом.

Пунктом 8 Порядку передбачено право осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, самостійно звернутися до відповідної комісії в разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій. Установлено, що рішення комісії може бути оскаржено в судовому порядку.
З аналізу норм Порядку та Положення вбачається, що встановлення факту участі особи в АТО є складовою процесу надання їй статусу учасника бойових дій, для якого визначений позасудовий порядок, який здійснюють спеціально уповноважені на це органи (комісії, міжвідомчі комісії). Насамперед передбачено звернення особи, яка претендує на надання статусу учасника бойових дій, до комісії, а в разі відмови в наданні такого статусу особа має право звертатися до суду для оскарження рішення комісії, в тому числі щодо встановлення факту участі в АТО чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій. Під час вирішення комісією питання про надання особі статусу учасника бойових дій підлягають дослідженню ті самі обставини, на які заявник послався, обґрунтовуючи заяву про встановлення факту його участі у бойових діях.
Розгляд такої заяви судом є фактично перебиранням на себе органом судової влади функції, яку покладено на спеціально уповноважений орган, що має відповідну компетенцію. При цьому заявник не навів обставин, які б свідчили про неможливість отримання документа, що посвідчує його участь у бойових діях в інший спосіб. Адже в силу положень Порядку та Положення показання певних осіб, визначених ними, входить до переліку документів, які підтверджують участь у бойових діях та надаються до відповідної комісії для підтвердження такої участі.

Таким чином, на час звернення заявника до суду із цією заявою чинне законодавство передбачало позасудову процедуру підтвердження особою її участі в бойових діях з метою отримання статусу учасника бойових дій. Визначено орган, який уповноважений приймати таке рішення, встановлено перелік документів, необхідних для підтвердження участі особи в бойових діях. Перекладання на суд функцій такого органу суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури отримання статусу учасника бойових дій та поставило б у нерівні умови осіб, які отримують такий статус з дотриманням цієї процедури. Проте особа, якій рішенням уповноваженого органу (комісії) відмовлено у визнанні учасником бойових дій, не позбавлена права звернутися до суду з метою оскарження такого рішення, і під час дослідження обставин відмови в позовному провадженні можуть досліджуватися, зокрема, докази, надані особою на підтвердження факту участі у бойових діях разом з іншими обставинами, заслуховуватись доводи і заперечення сторін.
З урахуванням наведеного зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури,у зв`язку з чим суд закриває провадження у справі за заявою ОСОБА_1 ,заінтересована особа МВС України Головне управління Національної гвардії України про встановлення факту,що має юридичне значення.
Керуючись ст.. ст.255 ч 1 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 ,заінтересована особа МВС України Головне управління Національної гвардії України про встановлення факту,що має юридичне значення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С.І. Оладько