Справа № 263/3179/19
Провадження № 2/263/164/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кулик С.В.,

при секретарі Чапни А.К.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Тетяна Іванівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , який мешкав станом на день смерті у квартирі АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем за законом 1-ї черги так само як і відповідач. На день смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У передбаченому законом порядку 6-ти місячний строк позивач не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте в силу обставин вона мешкала без реєстрації зі своїми батьками за вказаною адресою з жовтня 2013 року, тому вважає себе такою,що фактично прийняла спадщину. Зміна місця проживання була викликана необхідністю доглядом за батьком, оскільки в силу похилого віку матір не могла надавати таку допомогу. Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . В теперішній час позивач звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Т.І. з приводу оформлення спадщини після смерті батька. Проте в усній формі позивачу було роз`яснено що спадкова справа закрита, оскільки її брат відповідач по справі 17.09.2016 року, отримав свідоцтво на спадщину за законом після смерті батька та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач зазначає, що проживала разом з батьками за вказаною адресою з жовтня 2013 року та по день смерті батьків. Матір позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане підтверджується актом ОСББ "Бульвар Шевченко 238" від 22.02.2019 року та підтверджується свідченнями свідків. Позивач зазначає, що вона мешкала разом з батьками тривалий час у них був спільний бюджет, вона турбувалась про батьків. Встановлення вказаного факту є необхідним для прийняття спадщини після смерті її батька.

Ухвалою судді від 01.03.2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві час для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 23.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 07.08.2019 року було закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні доводи позовної заяви підтримала у повному обсязі надала аналогічні за змістом пояснення,додатково зазначила, що в 2013 році на прохання матері вона переїхала до батьків, однак не зареєструвалась за місцем мешкання батьків. Згодом після початку озброєного конфлікту на території Донецької області, була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за місцем мешкання свого сина, в місті Маріуполі, оскільки за місцем мешкання батьків були зареєстровані інші родичі також внутрішньо переміщені особи. Таким чином їй порадила зробити дружина відповідача, яка працювала в управлінні праці та соціального захисту населення та попереджувала позивача про будь які перевірки вказаної установи. Вказала що здійснювала на прохання батьків оплату житлово-комунальних послуг.

Представник позивача доводи позовної заяви підтримала у повному обсязі та надала аналогічні за змістом пояснення.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про свою незгоду з заявленими позовними вимогами з причин їх необґрунтованості та надуманості. Відповідач зазначив, що позивач вказує неправдиві відомості, щодо мешкання з 2013 року за місцем мешкання батьків за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає про те, що на думку відповідача є сумніви щодо права звернення позивача з вказаними вимогами до нього, оскільки позивач повинна довести, що саме відповідач порушує не визнає або оспорює її права та охоронювані законом інтереси, проте не зробила цього.

Квартира АДРЕСА_1 належала батькам сторін та відповідачу згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.12.1998 року. Вказане право власності було зареєстровано в передбаченому законом порядку в Маріупольському БТІ 14.01.1999 року за №35913. 09.03.2016 року, після смерті батька сторін відкрилась спадщина, яка складалась з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та грошові вклади з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться в ПАТ "ПУМБ". Після смерті ОСОБА_5 , з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся відповідач та їх з позивачем мати, яка в передбаченому законом порядку відмовилась від спадщини на користь відповідача. Позивач по справі, в той час була зареєстрована у с. Староігтатівка, Донецької області, як внутрішньо переміщена особа була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , також знаходилась разом з відповідачем та їх матір`ю у нотаріуса, після смерті батька, однак спадщину у встановлений законом строк не прийняла та не мала наміру про це і волі більше двох років, поки не померла їх мати. Спадкоємців за заповітом після смерті батька не мається. В с. Староігнатівка у позивача є житловий будинок, який належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу та де позивач періодично мешкала, не дивлячись на бойові дії з 2014 року. Зазначає, що позивач мешкала або у с.Староігнатівка починаючи з 2014 року або за місцем мешкання її сина по АДРЕСА_4 . За місцем мешкання батьків постійно не мешкала, а появлялась там епізодично. Заяву про прийняття спадщині після смерті батька не подавала та спадщину не прийняла. Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, вселилась до вказаної квартири та тільки 05.10.2018 року, була взята на облік за вказаною адресою, як внутрішньо переміщена особа. Вважає що як співвласник квартири АДРЕСА_1 , жодним чином не порушував не визнавав або оспорював право позивача на спадщину, яке вона на реалізувала з власних причин.

Відповідач та його представник в судовому засіданні надали аналогічні за змістом пояснення викладеним у відзиві на позов. Додатково відповідач зазначив, що позивач навідувала батьків. Проте постійно з батьками не жила. В денний період часу позивача, як правило була за місцем мешкання її сина по АДРЕСА_4 , а ночувала або там або у батьків. Спільного бюджету у них з батьками не було. В подальшому відповідач надав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Тетяна Іванівна в судове засідання не з`явилась про день та час проведення судового засідання була повідомлена в передбаченому законом порядку.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_6 , яка є сусідкою батьків сторін вказала, що часто бачила позивача за місцем мешкання батьків. Позивач доглядала за батьком у якого був цукровий діабет. В родину свідок була не вхожа. При похованні батька позивача не була присутня. Про вказані обставини свідку відомо зі слів позивача.

Свідок ОСОБА_7 , вказала, що позивач є матір`ю її чоловіка. До 2013 року, позивач мешкала разом з нею та чоловіком, а потім переїхала до батьків. Підтвердила, що позивач дійсно мешкала разом з батьками та допомагала доглядати за батьком, який мав проблеми зі здоров`ям. Останні 6 місяців батько позивача фактично не вставав з ліжка і позивач допомагала доглядати за ним. Відповідач по справі не часто відвідував батьків.

Допитана свідок ОСОБА_8 , вказала що позивача знає досить давно, оскільки раніше вони навчалась разом. Часто бачила її на вулиці біля будинку батьків та на зупинці. З її слів відомо, що ОСОБА_1 , доглядала за батьком, який останнім часом фактично не піднімався з ліжка.

Допитаний по вказаній цивільній справі свідок ОСОБА_9 зазначив, що він є другом позивача. Йому відомо, що з 2013 року позивач на прохання матері переїхала до батьків жити, де доглядала за батьком, який хворів. Свідок допомагав перевозити речі позивачу. Був на ювілеї її матері. Йому відомо, що свідок була зареєстрована у сина в будинку по АДРЕСА_4 , однак фактично мешкала разом з батьками. Зареєструватись у батьків вона не могла оскільки там вже були зареєстровані інші родичі. Коли батько позивача помер, свідок допомагав при похованні. Приблизно раз на місяць свідок приїздив до позивача та йому відомо, що вона мешкала у батьків, де в неї була окрема кімната.

Допитана при розгляді вказаної цивільної справи свідок ОСОБА_10 вказала, що вона є сусідкою батьків позивача та проживала в квартирі поруч. Зазначила, що позивач мешкала в с. Староігнтатівка, Тельмановского району Донецької області. З 2013 року, відповідач почав мешкати в с. Талаковка, оскільки його дружина отримала там спадщину. Після того в квартирі мешкала донька відповідача, а потім переїхала. Згодом позивач на прохання матері переїхала до батьків та допомагала доглядати за батьком, який хворів. В 2016 році помер батько позивача. Зазначила, що мати позивача не могла самостійно доглядати за чоловіком, оскільки в неї була хвороба " Паркінсона " та їй допомагала в цьому позивач. У 2016 році свідок перенесла операцію та 3 тижні лежала у лікарні, після чого ходила по квартирі на милицях. Зазначила, що часто бачила позивача в ранці коли вона уходила до дітей, а вечором поверталась.

Суд, дослідивши надані у справі докази, приходить до наступного.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 79 років.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 79 років.

Зі свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1998 року, вбачається що квартира АДРЕСА_1 належить на праві сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_13 НОМЕР_4 від 16.04.1962 року батьками останньої є ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу НОМЕР_5 від 23.01.1981 року було укладено шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

З лицевого рахунку № НОМЕР_6 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_15 з 1973 року, а також ОСОБА_1 з 02.11.1973 року по 05.12.1984 року, ОСОБА_4 з 02.11.1973 року по 22.08.1989 рок , а також з 20.04.1991 року, ОСОБА_16 з 05.08.1982 року по 05.12.1984 року та ОСОБА_17 з 30.09.2011 року по 21.08.2012 року.

Згідно акту про фактичне проживання від 22.02.2019 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з жовтня 2013 року по теперішній час, як внутрішньо переміщена особа, разом з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідками.

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.06.2016 року, було зареєстровано спадкову справу, щодо майна померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2016 року вбачається, що спадкоємцем щодо майна померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_4 . Спадщина складається з 1/3 частки трьох кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 57 квадратних метри, житловою площею 36,9 квадратних метри.

Згідно довідки від 05.10.2018 року № ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована по АДРЕСА_3 , зареєстрована яка тимчасово переміщена особа у кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №703 від 15.08.2018 року, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_5 . без реєстрації.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_4 НОМЕР_7 від 09.02.1970 року вбачається, що його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №68582614 від 21.09.2016 року вбачається, що за відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.2016 року, спадкоємцем щодо майна померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_4 . Спадщина складається з банківських рахунків у ПАТ «ПУМБ».

З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно індексний номер 19380208 вбачається, що позивач ОСОБА_1 , є власником будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до інформації наданої з департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 10.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа з 04.11.2014 по 31.12.2017 та з 02.01.2018 року по теперішній час. ОСОБА_1 була зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання з 04.11.2014 року до 05.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_4 , а з 01.11.2018 року по 15.07.2019 року за адресою АДРЕСА_2 . Щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 призначалась з 04.11.2014 року по 31.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_4 з 01.11.2018 року за адресою АДРЕСА_2 .

З актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №111 від 18.01.2017 року, №1836 від 14.07.2017 року, №357 від 19.01.2018 року та №17/1841 від 02.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 мешкає за адресою АДРЕСА_4 . Зазначено, що ОСОБА_1 мешкає за вказаною адресою у родичів. При цьому вона зобов`язалась протягом 10 днів повідомити відповідні компетентні органи про зміну свого місця мешкання. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №999 від 02.08.2016 року, вбачається, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_4 у родичів з 2014 року та є непрацюючим інвалідом. Отримує адресну допомогу та пенсію. Вказані обставини підтверджуються особистим підписом ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки №138/01-09 від 25.06.2019 року, ОСОБА_5 1936 року народження, який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 перебував на обліку в КНП «ЦПМСП№2» з приводу ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз з 1993 року, гіпертонічна хвороба 2-го ступеню з 1996 року, цукровий діабет 2-го ступеню. Ожиріння 3-го ступеню з 2000 року; псоріаз, інфільтративно-бляшечна форма з 2000 року. Лікувався амбулаторно. З 11.01.2015 року, оглядався лікарями КНП «ЦПМСП№2» на дому. З 22.02.2016 року та 01.03.2016 року, стан хворого після огляду лікарями розцінювався як транспортабельний. Помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Довідка про причину смерті ОСОБА_5 , видана доньки хворого ОСОБА_1 за її заявою від 09.03.2016 року.

Згідно довідки №1116 від 20.06.2019 року, видана Староігнатівською сільською радою Волноваського району Донецької області в тому, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 але з 2013 року виїхала на постійне місце проживання в місто Маріуполь до батьків.

З актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №21/2345 від 19.10.2018 року, №21/91 від 21.01.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому вона зобов`язалась протягом 10 днів повідомити відповідні компетентні органи про зміну свого місця мешкання.

Згідно відповіді з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради №К-16344-12-1.1.2 від 30.09.2019 року довідку про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб ОСОБА_1 було надано на основі заяви поданої нею особисто відповідно до Постанови КМУ "Про облік внутрішньо переміщених осіб" від 01.10.2014року №509

Відповідно до відповіді на адвокатський запит з Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Маріуполя №274/01-09 від 05.12.2019 року ОСОБА_18 , 1939 року народження мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , перебуває на обліку у сімейного лікаря з 17.04.2018 року з приводу ІХС, атеросклеротичного кардіосклерозу,артеріальної гіпертензії. З 29.10.2019 року по 12.11.2019 року пацієнт лікувався в кардіологічному відділенні КНП "ОЛІЛ м. Маріуполь" з приводу ІХС. На даний час ОСОБА_18 лікується амбулаторно під наглядом сімейного лікаря, стан пацієнта середньої тяжкості, потребує постійного медикаментозного лікування.

З відповіді з Державної прикордонної служби України №184/КО-1835 від 06.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_19 та ОСОБА_20 07.02.2015 року перетнули державний кордон України на виїзд у пункті пропуску Мілове та 24.08.2016 року в`їхали в Україну у пункті пропуску Гоптівка; 04.12.2016 року перетнули лінію розмежування у пункті пропуску Гнутове та в цей же день повернулись назад.

Згідно витягу з бази даних ОСББ "бульвар Шевченко 238" було зареєстровано, як юридична особа 16.07.2018 року.

Зі змісту ст. 1216 ЦК України, вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі місту ч. 3 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналізуючи наявні докази по справі суд, вважає, що позивач звертаючись із вказаним позовом до відповідача не довела в передбаченому законом порядку, що саме він якимось чином порушує, не визнає або оспорює її права, свободи чи законні інтереси. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона мешкала разом з батьком на день його смерті, а тому є особою яка фактично прийняла спадщину. Вона зверталась до нотаріуса з цього приводу, але нотаріус нібито їй повідомив, що спадщину після смерті ї батька вже видано відповідачу, спадкову справу закрито та порадив в усній формі звернутися з цього приводу до суду. Проте належних та допустимих доказів цих стверджень позивач не надала під час розгляду цивільної справи. Зокрема не надано доказів звернення до нотаріуса з цього приводу та не надано відповідної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою позивача, яка б підтверджувала необхідність судового захисту порушених прав позивача.

Аналізуючи надані сторонами докази по цивільній справі суд також враховує, що позивачем не доведено в передбаченому законом порядку факт сумісного проживання зі спадкодавцем на день його смерті. В підтвердження позовних вимог позивачем надано акт про фактичне проживання від 22.02.2019 року, згідно якого позивач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з жовтня 2013 року по теперішній час, як внутрішньо переміщена особа, разом з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний акт було складено головою ОСББ «Б-р Шевченко-238» 22.02.2019 року, проте під час розгляду вказаної цивільної справи було встановлено, що вказаний ОСББ «Б-р Шевченко-238», було зареєстровано як юридичну особу тільки 16.07.2018 року. З урахуванням вказаного оцінюючи зазначений доказ з точки зору його належності та допустимості, суд вважає, що він викликає сумніви, щодо підтвердження факту мешкання позивача за вказаною адресою саме з 2013 року та однозначно не підтверджує заявлені позовні вимоги. Крім того, зазначені у вказаному акті обставини протерічать дослідженими під час розгляду справи документами, зокрема інформації наданою Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради, згідно якої позивач ОСОБА_1 була зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання з 04.11.2014 року до 05.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_4 . З досліджених в судовому засіданні актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за період з 18.01.2017 року по 02.08.2018 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 підтверджує, що мешкала за адресою: АДРЕСА_4 у родичів. Вказані обставини підтверджуються особистими підписами позивача, що ставить під сумнів позицію позивача висловлену під час розгляду вказаної цивільної справи. При цьому суд враховує, що з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №999 від 02.08.2016 року, вбачається,що позивач ОСОБА_1 підтверджує, що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 у родичів з 2014 року та є непрацюючим інвалідом. Отримує адресну допомогу та пенсію. Під час розгляду вказаної цивільної справи обставини вказані у зазначених актах позивачем в передбаченому законом порядку не спростовані.

Аналізуючи свідчення допитаних під час розгляду вказаної цивільної справи свідків, суд враховує, що більшість допитаних свідків не були вхожі у родину батьків сторін по справі, а тому однозначно не можуть підтвердити факт постійного мешкання позивача у вказаній квартирі на момент смерті її батька ОСОБА_5 та ведення сумісного господарства. Вони часто бачили позивача у дворі та на зупинці транспорту. Про факт мешкання позивача разом з батьками знали тільки зі слів самого позивача. Аналізуючи свідчення свідка ОСОБА_7 , суд враховує, що вона є родичем позивача в наслідок чого може бути зацікавлена в результатах розгляду вказаної цивільної справи, а окрім того під час розгляду справи було встановлено, що вказаний свідок в період з лютого 2015 року по серпень 2016 року, перебувала за межами країни, а тому не може однозначно підтвердити факт проживання позивача разом з батьками в цей час. Свідок ОСОБА_9 не був вхожий до родини батьків позивача. На її прохання приїздив та допомагав їй. Окрім того, вказаний свідок є другом позивача, а тому також може бути зацікавлений в результатах розгляду вказаної цивільної справи. Аналізуючи доводи допитаного під час розгляду вказаної цивільної справи свідка ОСОБА_10 , суд враховує, що вони також однозначно не підтверджують доводи позивача. Вказаний свідок зазначила, що позивач мешкала разом з батьками, однак також вказала, що позивач часто їздила допомагати сину з онуками за місцем мешкання сина, де перебувало протягом майже всього дня, що ставить під сумнів доводи позивача, щодо здійснення цілодобового догляду за батьком, який фактично не вставав з ліжка. Окрім того суд враховує, що у 2016 році, свідка було прооперовано та вона спочатку лікувалась, а потім проходила період реабілітації фактично не виходячи з квартири.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Верченко Тетяна Іванівна, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.09.2020 року.

Відомості про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , 1962 року народження ІПН НОМЕР_8 проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідач - ОСОБА_4 , 1970 року народження, ІПН НОМЕР_9 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

Третя особа: Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Верченко Т.І., місце знаходження: 87500, м. Маріуполь, вул. Італійська, 121, кім.40.

Суддя С.В.Кулик