Справа № 303/7023/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 вересня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Готра Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мельника Павла Петровича подану в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 квітня 2018 року, ухваленого суддею - Куцкір Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Гелетей Любов Василівна, про визнання недійсним і скасування договору купівлі-продажу та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом у якому просила: 1) визнати недійсним і скасувати нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.03.2017 р. укладеного між ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 (продавець) і ОСОБА_1 (покупець), що зареєстрований у реєстрі за № 48; 2) витребувати вказану квартиру з незаконного володіння ОСОБА_1 і передати їй як законному власнику.

Позов вмотивувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 . Заяву про прийняття спадщини подала своєчасно - 28.01.2014 р. Квартира АДРЕСА_1 є спадковим майном. Однак, заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.09.2016 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Мукачівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно право власності на цю квартиру було визнано за ОСОБА_5 , від імені якого 01.03.2017 р. ОСОБА_4 продав таку ОСОБА_7 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2017 р. прийнято відмову ОСОБА_5 від указаного позову, провадження у справі закрито та допущено поворот виконання рішення суду від 29.09.2016 р.: витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . На підставі цієї ухвали було поновлено реєстрацію права власності на квартиру за спадкодавцем ОСОБА_6 , а 24.07.2017 р. - за нею як спадкоємцем.

24.11.2017 р. ухвалою апеляційного суду Закарпатської області ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2017 р. в частині допущення повороту виконання рішення суду від 29.09.2017 р. і витребування від ОСОБА_1 спірної квартири, скасовано.

Вважає, що її майнові права на квартиру підлягають поновленню, а тому просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.04.2018 р. позов задоволено повністю. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 22.05.2018 р. заяву адвоката Мельника П.П. в інтересах ОСОБА_1 про перегляд указаного заочного рішення, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Мельник в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16.04.2018 р. і призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції з підстав неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 і його представник (адвокат Мельник П.П.) жодного належного повідомлення про дату і час розгляду справи не отримували, а отже, ухвала суду від 22.05.2018 р. не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, через що підлягає скасуванню, а справа - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, так як просить визнати недійсним договір купівлі-продажу та витребувати майно з чужого незаконного володіння. Суд не визначився з тим, чи вибула квартира з володіння ОСОБА_2 з порушенням вимог закону, та не врахував, що спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_2 .

Справа призначалась неодноразово до судового розгляду, а саме на 11.11.2019 року, 11.12.2019 року, 12.02.2020 року, 18.03.2020 року, 27.04.2020 року, 17.06.2020 року та 14.09.2020 року з надсиланням відповідачам судових повісток. Але не дивлячись на це жоден з відповідачів (представник) не з`явився в жодне судове засідання. За таких обставин, наряду з черговим надісланням відповідачам на 14.09.2020 року судових повісток їх також було повідомлено про виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

На адресу суду повернулися повідомлення про вручення поштових відправлень, і в той же час від представника ОСОБА_8 , що діє від імені ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи, а від ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Однак колегія суддів вважає, що причини наведені в таких не можна вважати поважними, оскільки судові повістки отримано відповідачами (представником) за 5-ть днів до початку судового засідання, а ОСОБА_1 отримав судову повістку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Зважаючи на те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338-р (зі змінами внесеними постановами КМ України) «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» продовжено режим надзвичайної ситуації в державі по 31.10.2020 року, але ж дана обставина не являється безумовною перешкодою для не з`явлення відповідачів у судове засідання протягом такого значного періоду часу, якщо ж тільки сторона не захворіла на COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Адже поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 хоч і має місце, але даним розпорядженням КМ України (зі змінами внесеними відповідними постановами КМ України) на цей момент не припинено роботу судових установ, які працюють у штатному режимі, транспортне сполучення з пасажирських перевезень діє і пересування громадян в межах Закарпатської області не заборонено. А тому, запровадження посилених протиепідемічних заходів на території держави не перешкоджає сторонам безперешкодно прибути в судове засідання за дотримання останніми індивідуальних заходів гігієнічної безпеки.

Стосовно доводів у клопотанні ОСОБА_4 про те, що він перебуває на лікарняному, то таке твердження ніяким належним доказом не підтверджено, у ньому не зазначено а ні діагнозу ймовірної хвороби, а ні посилання на те, що захворів на гостру респіраторну хворобу COVID-19. А звідси, колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні причини неявки не є поважними.

З огляду на вище наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідачі (представник) у порушення вимог пунктів 1-3 ч. 2 ст. 43 і ч. 1 ст. 44 ЦПК України свої процесуальні права не виконують добросовісно, що призводить до порушення прав позивача на своєчасний розгляд справи по суті. А звідси, виходячи з недобросовісності поведінки відповідачів у справі протягом тривалого часу, та враховуючи необхідність розгляду справи у розумні строки, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідачів.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року замінено померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідача ОСОБА_5 на його правонаступника - ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, за наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ПЦК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, яке було призначено на 13.03.2018, ОСОБА_1 та його представнику ОСОБА_8 направлялися судові повістки про призначення справи на 16.04.2018. Згідно зворотного повідомлення, яке було адресовано ОСОБА_8 , відомості про вручення адресату судової повістки відсутні (а.с.86). А відомостей про отримання відповідачем ОСОБА_1 судової повістки про призначення справи на 16.04.2018 матеріали справи не містять.

Отже, відсутні докази належного повідомлення про час і місце судового розгляду ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_8 , і оскільки апеляційна скарга обґрунтована такою підставою, то рішення суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню, а доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

А вирішуючи даний спір по суті заявлених вимог апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , а відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (а.с.14, 15).

Із заяви поданої ОСОБА_10 до нотаріуса Таганровського нотаріального округу 28.01.2014 року вбачається, що останній відмовляється від частки спадкового майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_6 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 на користь своєї дочки ОСОБА_2 (а.с.16).

Та із заяви поданої ОСОБА_2 до нотаріуса Таганровського нотаріального округу 28.01.2014 року слідує, що остання приймає спадкове майно за померлою ОСОБА_6 (а.с.17).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.09.2016 року позов ОСОБА_5 було задоволено та визнано за останнім право власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.19).

Із Договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2017 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_4 , який діє як представник ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.32-34).

Відповідно до п.3 Договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2017 року зазначається, що документом, який підтверджує право власності продавця на відчужувану нерухомість є - Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2016 року, справа №303/4660/16-ц, що набуло законної сили 11.10.2016 року.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 02.05.2017 року скасовано заочне рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.09.2016 року, залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с.92).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Мукачівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно було закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. Цією ж ухвалою, витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 20, 21).

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90584870 від 26.06.2017 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 (а.с.22). Підставою для внесення таких відомостей зазначена ухвала Мукачівського міськрайонного суду від 31.05.2017 року.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.2017 року спадкоємцем майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с.23-25).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24.10.2017 року ухвалу Мукачівського міськрайоного суду від 31.05.2017 року в частині допущення повороту виконання рішення суду від 29.09.2016 року, витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 спірної квартири, скасовано (а.с.35-37).

Відповідно до ч.1 ст.4 та ч.1 ст.13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи суспільних інтересів.

Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 80 цього ж Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України.

Зокрема, із ст. 1261 ЦК України випливає, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України випливає, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближнього ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Та оскільки правовстановлюючий документ (рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29.09.2016 р.), на підставі якого відбулося відчуження спірної квартири з порушенням речового права ОСОБА_2 , скасований у судовому порядку, то оспорений нею договір купівлі-продажу квартири від 01.03.2017 року підлягає визнанню недійсним як укладений із порушенням чинного законодавства.

Так, як після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги за законом був син померлої - ОСОБА_10 , який у передбачений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за померлою матір`ю на користь своєї доньки - ОСОБА_2 , котра також своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Тобто, ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину (нерухоме майно) за своєю померлою бабою ще до його державної реєстрації, а тому, вона має право витребувати це майно від добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України.

Таким чином пред`явлений наразі ОСОБА_2 позов ґрунтується на нормах матеріального права, підтверджений належними та допустимим доказами, а відтак підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги з питань вибуття спірної квартири з володіння ОСОБА_2 та обраного нею неналежного способу захисту спростовуються обставинами справи, письмовими доказами та нормами матеріального права.

Так, статус ОСОБА_2 як спадкоємця спадкового майна за померлою ОСОБА_6 і належність спірної квартири до спадкового майна не оспорюється.

За приписами ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

У даному випадку такою заінтересованою особою є ОСОБА_2 .

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Дійшовши висновку про доведеність позивачкою права власності на спадкове майно та встановивши, що це майно вибуло з її володіння не з її волі, суд першої інстанції на підставі статей 387, 388 ЦК України правильно витребував його із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної карги щодо обрання позивачем неналежного способу захисту ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права.

Щодо посилання апелянта на те, що квартира зареєстрована за ОСОБА_2 , то апеляційний суд зазначає, що реєстрація права власності на спірну квартиру за позивачкою відбулася в порядку оформлення спадкових прав за померлою ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.07.2017 (а.с.23-25). На той момент відомості про ОСОБА_6 , як власника спірної квартири, були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2017, яка в подальшому була в частині скасована ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24.10.2017 (після оформлення спадкових прав ОСОБА_2 ). А отже, ОСОБА_2 з метою захисту своїх порушених прав, вправі пред`являти даний позов.

Отож, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції задовольняє частково апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове судове рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір, понесений останньою при пред`явленні даного позову, у розмірі 1388 грн., тобто по 462,66 грн. з кожного відповідача. Щодо судових витрат, понесених апелянтом ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги, то зважаючи на те, що за результатом апеляційного розгляду, позов ОСОБА_2 задоволено повністю, такі відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 141, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Мельника Павла Петровича подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 квітня 2018 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_2 , задовольнити.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01 березня 2017 року, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Гелетей Л.В., зареєстрованого в реєстрі № 48 та укладений з однієї сторони ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3 , що проживає в АДРЕСА_4 ), що діє як представник від імені ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_5 ) на підставі довіреності посвідченої 28.02.2017 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Гелетей Л.В. за реєстром №47 та з другої сторони ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_5 , що проживає в АДРЕСА_6 ) - визнати недійсним.

Витребувати квартиру АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_6 ) в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_7 ).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканця АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_7 ) сплачений судовий збір в сумі 462 (чотириста шістдесят дві) гривні 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_8 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_7 ) сплачений судовий збір в сумі 462 (чотириста шістдесят дві) гривні 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканця АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_7 ) сплачений судовий збір в сумі 462 (чотириста шістдесят дві) гривні 66 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 23 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: