Єдиний унікальний номер 725/3726/20
Номер провадження 4-с/725/8/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу приватного підприємства «Кредо-Класік», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець Виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович, про зобов`язання приватного виконавця здійснити розподіл коштів,-

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2020 року ПП «Кредо-Класік» звернулося до суду із вищевказаною скаргою на дії приватного виконавця.

В обґрунтування поданої скарги зазначало, що 05.08.2020 року ПП «Кредо-Класік» звернулось із заявою до приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №725/2793/19 від 22.10.2019 року, виданим Першотравневим районним судом міста Чернівці про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №ПФД70/П-2018 від 27.12.2018 року й відповідно 06.08.2020 року приватним виконавцем Доготар М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62737446.

В подальшому, постановою приватного виконавця Доготар М.В. про арешт коштів боржника від 06.08.2020 року ВП №62737446 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в розмірі 61 730,79 грн.

06.08.2020 року приватним виконавцем була направлена вимога виконавця до AT КБ «Приватбанк» про надання інформації щодо залишку коштів, про арешт коштів, про зупинення видаткових операцій на рахунках боржника ОСОБА_1 та 11.08.2020 року AT КБ «Приватбанк» на запит приватного виконавця надав інформацію про всі рахунки боржника станом на 07.08.2020 року. Зокрема, із відповіді убачається, що у боржника відкрито 4 рахунки в AT КБ «Приватбанк», із них на 3 рахунках кошти наявні, арешт на кошти накладено.

Крім того, АТ «А-Банк» також повідомив виконавця відповідним листом від 10.08.2020 року про виконання постанови приватного виконавця від 06.08.2020 року та накладення арешту на рахунок боржника.

11.08.2020 року AT «Таскомбанк» також повідомив приватного виконавця про те, що 10.08.2020 року AT «Таскомбанк» було прийнято до виконання постанову приватного виконавця Доготар М.В. від 06.08.2020 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , у межах суми 61 730,79 грн. Цим же листом, повідомлено, що станом на 10.08.2020 року залишок грошових коштів на поточних рахунках, які належать боржнику становить 0,00 грн.

При цьому, в ході примусового виконання рішення суду приватним виконавцем було встановлено, що у боржника наявні кошти в межах суми яка підлягає стягненню на рахунках в AT КБ «Приватбанк» й відповідно з метою виконання рішення суду та стягнення боргу на користь ПП «Кредо - Класік» 17.08.2020 року приватним виконавцем списано з карткового рахунку боржника в AT КБ «Приватбанк» кошти в сумі 61 730,79 грн. Однак, станом на 25.08.2020 року кошти на рахунок ПП «Кредо-Класік» так і не надійшли.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, ПП «Кредо Класік» стало відомо, що 18.08.2020 року від боржника надійшла заява до приватного виконавця про зняття арешту на кошти в сумі 67 336,66 грн., які містяться на її картковому рахунку та про повернення списаних коштів за виконавчим провадженням в сумі 61 730,79 грн., оскільки, як зазначає в заяві боржник, ці кошти є аліментами на утримання дитини, і згідно норм чинного законодавства на них заборонено здійснення їх списання і накладення арешту.

Разом з тим заявник вважає, що аліменти не віднесені законом до виплат, на які не може бути звернено стягнення.

Вказував, що рахунок боржника ОСОБА_1 може використовуватися для переказу (отримання) коштів від інших осіб, отримання готівки та виконання інших операцій, доступних в меню банкомата та касах відділень банків, для купівлі товарів та послуг з оплатою через електронні термінали, для здійснення операцій за допомогою інтернет банкінгу. Доказів того, що на рахунок боржника не зараховуються інші кошти, окрім аліментів мататеріали виконавчого провадження не містять. Крім того вважає, що кошти після зарахування на рахунок отримувача стали її власністю, втратили свій цільовий статус та набули статусу вкладу.

Таким чином вважає, що приватний виконавець списавши кошти з рахунку боржника зобов`язаний був здійснити розподіл списаних коштів та перерахувати ці кошти стягувану, однак станом на 25.08.2020 року кошти на рахунок стягувача не надходили, а тому просив зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. задовольнити вимоги стягувача та здійснити розподіл коштів з боржника ОСОБА_1 , перерахувавши грошові кошти у сумі 53743,35 грн. на рахунок ПП «Кредо-Класік».

Представники заявника у судовому засіданні подану скаргу підтримали в повному обсязі, просили про її задоволення, надавши пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі.

Приватний виконавець Доготар М.В. у судовому засіданні вказав, що дійсно від боржника надійшла заява, в якій вона вказувала, що списані з карткового рахунку кошти є аліментами на утримання дитини та згідно вимог чинного законодавства на них не може бути звернуто стягнення. При цьому, боржником надано виписку з банківського рахунку. З метою з`ясування статусу даного рахунку та цільового призначення наявних на рахунку коштів, він відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про відкладення виконавчих дій та надіслав на адресу банку відповідний запит. На даний час банк відповіді не надав.

Боржник ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки не повідомила.

Разом з тим, суд враховуючи положення ч. 2 ст.450 ЦПК України, відповідно до якої неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності боржниці ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, а також матеріали виконавчого провадження, надані приватним виконавцем для огляду судом, приходить до наступного висновку.

Так, умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями ст. 2 Закону визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких основних засад як верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість, об`єктивність, гласність та відкритість, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

При цьому, відповідно до вимог ст. 10 Закону до заходів примусового виконання рішень належить: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Крім того, ч. 1 ст. 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пп. 6, 7 ч. 3 ст. 18 закону).

Разом з тим, положеннями ч.1ст.74 Закону визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Аналогічне право сторін виконавчого провадження визначено й у ст. 447 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому, розглядаючи скаргу ПП «Кредо-Класік» на дії приватного виконавця судом встановлено, що 22 жовтня 2019 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист №725/2793/19 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПП «Кредо-Класік» за договором про надання поворотної фінансової допомоги в сумі 53743,35 грн. (а.с. 8).

З метою виконання рішення суду, 05.08.2020 року ПП «Кредо-Класік» звернулось із заявою до приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №725/2793/19 від 22.10.2019 року, виданим Першотравневим районним судом міста Чернівці про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №ПФД70/П-2018 від 27.12.2018 року (а.с. 7).

Частинами 1 та 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Так, 06.08.2020 року приватним виконавцем Доготар М.В. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення суду та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62737446.

В подальшому, постановою приватного виконавця Доготар М.В. про арешт коштів боржника від 06.08.2020 року ВП №62737446 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 61730,79 грн. (а.с.13).

Крім того, в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, 06.08.2020 року приватним виконавцем була направлена вимога виконавця до AT КБ «Приватбанк» про надання інформації щодо залишку коштів, про арешт коштів, про зупинення видаткових операцій на рахунках боржника ОСОБА_1 (а.с. 16).

11.08.2020 року AT КБ «Приватбанк» на запит приватного виконавця повідомив, інформацію про всі рахунки боржника станом на 07.08.2020 року. Зокрема, із відповіді вбачається, що у боржника відкрито 4 рахунки в AT КБ «Приватбанк», із них на 3 рахунках кошти наявні, арешт на кошти накладено (а.с. 17).

В подальшому, як встановлено у судовому засіданні, 17.08.2020 року приватним виконавцем списано з карткового рахунку боржника в AT КБ «Приватбанк» кошти в сумі 61 730,79 грн. Однак, як зазначає заявник, кошти на рахунок ПП «Кредо-Класік» так і не надійшли.

При цьому, як вказує заявник, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, ПП «Кредо Класік» стало відомо, що 18.08.2020 року від боржника надійшла заява до приватного виконавця про зняття арешту на кошти в сумі 67 336,66 грн., які містяться на її картковому рахунку та про повернення списаних коштів за виконавчим провадженням в сумі 61 730,79 грн., оскільки ці кошти є аліментами на утримання дитини, і згідно норм чинного законодавства на них заборонено здійснення їх списання і накладення арешту.

Посилаючись на те, що положеннями Закону України «Про виконавче провадження» аліменти не віднесені законом до виплат, на які не може бути звернено стягнення та рахунок боржника ОСОБА_1 може використовуватися для переказу (отримання) коштів від інших осіб, отримання готівки та виконання інших операцій, доступних в меню банкомата та касах відділень банків, для купівлі товарів та послуг з оплатою через електронні термінали, для здійснення операцій за допомогою інтернет банкінгу й відповідно доказів того, що на рахунок боржника не зараховуються інші кошти, окрім аліментів мататеріали виконавчого провадження не містять, просив визнати дії приватного виконавця незаконними та зобов`язати його здійснити розподіл коштів.

Так, відповідно до вимог ст. 52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Разом з тим, ст. 73 Закону визначено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати:1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;7) допомогу при усиновленні дитини;8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;9) допомогу на дітей одиноким матерям;10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;11) допомогу на лікування;12) допомогу на поховання;13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум:1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги;2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання;3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» визначено порядок примусового виконання виконавчого документу, зокрема звернення коштів боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, які знаходяться на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, а також визначено порядок на які саме кошти не може бути звернуто стягнення.

При цьому, як встановлено судом та убачається з матеріалів справи та наданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження, 18.08.2020 року від боржника надійшла заява до приватного виконавця про зняття арешту на кошти в сумі 67 336,66 грн., які містяться на її картковому рахунку та про повернення списаних коштів за виконавчим провадженням в сумі 61 730,79 грн., оскільки, як зазначає в заяві боржник, ці кошти є аліментами на утримання дитини, і згідно норм чинного законодавства на них заборонено здійснення їх списання і накладення арешту.

У зв`язку із надходженням даної заяви, приватним виконавцем з метою встановлення походження грошових коштів на рахунку боржника та їх цільового призначення відповідно до положень ст. 32 Закону, відповідно до якої за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів, винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій від 18 вересня 2020 року та з метою з`ясування статусу коштів, на які звернуто стягнення та направлено вимогу на адресу АТ КБ «Приват Банк»

Даною постановою відкладено проведення виконавчих дій до 01.10.2020 року

При цьому, ПП «Кредо-Класік» не скористався своїм правом на оскарження вищевказаної постанови, а також, враховуючи те, що виконавчі дії відкладено до 01.10.2020 року, передчасно звернувся до суду із даною скаргою.

Крім того, розглядаючи дану скаргу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, ст. 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Таким чином, ст. 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення.

При цьому, під цільовим призначенням необхідно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

У частині першій статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Також слід зазначити, що відповідно до пункту 10 частини першої статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, ці грошові кошти мають цільове призначення виключно в інтересах дитини, тому на них не може бути звернено стягнення.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 14.03.2018 року під час розгляду справи № 682/690/16-ц.

Крім того, як убачається з витягу з карткового рахунку АТ КБ «Приват Банк», що знаходиться в матеріалах виконавчого провадження, наданого для ознайомлення суду приватним виконавцем, кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 та на який накладено арешт є аліментами на утримання дитини.

Отже, накладення приватним виконавцем арешту на грошові кошти, що належать боржнику та містяться на рахунку в ПАТ «Приват Банк» та подальше їх списання у рахунок погашення боргу перед ПП «Кредо-Класік», може призвести до неправомірно позбавлення дитини боржниці права брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, та спрямуванні їх на забезпечення першочергових потреб, зокрема, у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні тощо.

За таких обставин, суд враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, дослідивши надані докази, приходить до переконливого висновку, що приватний виконавець під час здійснення примусового виконання виконавчого листа вжив усіх необхідних та наданих йому Законом заходів, у тому числі щодо встановлення статусу грошових коштів боржника та їх цільового призначення, а тому на час розгляду справи, правові підстави для задоволення скарги «ПП «Кредо-Класік» та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. задовольнити вимоги стягувача та здійснити розподіл коштів з боржника ОСОБА_1 , перерахувавши грошові кошти у сумі 53743,35 грн. на рахунок ПП «Кредо-Класік», відсутні.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 18, 32, 37, 73,74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.18, 76-81, 353, 447, 448, 450,451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги приватного підприємства «Кредо-Класік», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець Виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович, про зобов`язання приватного виконавця здійснити розподіл коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало