Справа № 444/1978/20
Провадження № 2/444/886/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Усманова З.З.

за участі відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Кубара М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди.

20.08.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач в позовній заяві мотивував свої вимоги тим, що між позивачем та ТОВ «Технокап УА» було укладено договір добровільного транспортного страхування на транспорті, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням ТЗ Мазда 6 НОМЕР_1 . Вказав, що ОСОБА_1 18.08.2017 року о 13 год. 20 хв. в м. Львів, перехрестя вулиць Личаківська- Сковороди, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надала переваги в русі автомобілю Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , який належить ТОВ "Технокап УА", який рухався по головній дорозі внаслідок чого здійснила зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками; своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначив, що відповідно до звіту вартість відновлювального ремонту забезпеченого ТЗ становить 37112,11 грн. Вказав, що позивач направив претензію до ПрАТ «ВУСО» щодо виплати страхового відшкодування, ПрАТ «ВУСО» сплатила страхове відшкодування в сумі 27509,06 грн. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 9724,42 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Відповідач не подав відзив на позов.

Позивач у судове засідання не прибув, однак представник позивача направив на адресу суду клопотання у якому просив слухати справу без участі представника позивача. Позов підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечив.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити в їхньому задоволенні. Вказав, що дані відносини не є регресом, а є суброгацією.

Відповідач в судовому засіданні підтримав думку свого представника, позовні вимоги не визнав повністю.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З полісу страхування та довідки про перевірку чинності полісу внутрішнього ОСЦПВВТЗ від 30.07.2020 року вбачається, що ТЗ ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , застраховано в ПрАТ «ВУСО». Сума франшизи по договору становить 1000,00 грн.

З копії договору №826003/4100/0000031 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) від 01.10.2016 року вбачається, що між позивачем та ТОВ «Технокап УА» було укладено договір добровільного транспортного страхування на транспорті, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням ТЗ Мазда 6 НОМЕР_1 . Строк дії договору 10.10.2016-09.10.2017 р. Відшкодування збитків по договору здійснюється без врахування зносу деталей, що замінюються при ремонті.

Згідно постанови Жовківського районного суду Львівської області від 19.10.2017 року ОСОБА_1 18.08.2017 року о 13 год. 20 хв. в м. Львів, перехрестя вулиць Личаківська-Сковороди, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надала переваги в русі автомобілю Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , який належить ТОВ "Технокап УА", який рухався по головній дорозі внаслідок чого здійснила зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановлено ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З звіту № ФД-00267 від 14.09.2017 року про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного ТЗ вбачається, що вартість відновлювального ремонту Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1 , становить 37112,11 грн., вартість відновлювального ремонту з урахування зносу становить 28509,06 грн. Як вбачається із додатків до звіту, для відновлення пошкодженого транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові.

З копій страхового акту № 00234056 від 13.09.2017 року, наказу № 00234056 від 13.09.2017 року, платіжного доручення № 038865 від 18.09.2017 року, платіжного доручення № 038866 від 18.09.2017 року, вбачається, що позивачем виплачено ТОВ "Технокап УА" 37233,48 грн.

З копії платіжного доручення № 8106 від 13.04.2018 року вбачається, що ПрАТ «ВУСО» сплатила страхове відшкодування в сумі 27509,06 грн.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.08.2017 року о 13 год. 20 хв. в м. Львів, перехрестя вулиць Личаківська-Сковороди, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надала переваги в русі автомобілю Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , який належить ТОВ "Технокап УА", який рухався по головній дорозі внаслідок чого здійснила зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановлено ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стверджується копією постанови Жовківського районного суду Львівської області від 19.10.2017 року.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Враховуючи викладене, правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 у справі № 6-691цс15).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Відповідна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 522/15636/16-ц.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своїми неправомірними діями завдала шкоди майну юридичної особи, позивач як страховик виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування без врахуваннязносу деталей, що замінюються при ремонті, а тому до нього у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивачем фактично здійснено витрати в розмірі 37233,48 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 8106 від 13.04.2018 року.

Однак відповідно до звіту № ФД-00267 від 14.09.2017 року про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного ТЗ вартість відновлювального ремонту Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1 , становить 37112,11 грн.

Відповідач та його представник наголосили на тому, що позивач невірно визначив підставу відшкодування витрат як регрес, посилаючись на ст. 1191 ЦК України. Однак, як вбачається із позовної заяви, позивач при правовому обгрунтуванні своїх вимог до відповідача посилається також і на ст. 993 ЦК України, яка регулює відносини, що виникають при суброгації.

Таким чином з відповідача, як з особи, винної у ДТП, підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) 37112,11 грн. і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком ПрАТ «ВУСО» у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, що становить 27509,06 грн. (за вирахуванням франшизи, що складає 1000 грн.), в розмірі 9603 (дев`ять тисяч шістсот три) грн. 05 коп.,оскільки в цьому випадку у страховика ПрАТ «ВУСО» не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими за ліміт страхового відшкодування.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги потрібно задовольнити частково.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з відповідача в користь позивача потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2075,77грн.

Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Керуючись статтями 993, 1166, 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», статтями 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код , IBAN НОМЕР_4 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі 9603 (дев`ять тисяч шістсот три) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код , IBAN НОМЕР_4 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) 2075,77грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 01 жовтня 2020 року.

Головуючий Оприск З. Л.