Дата документу 28.09.2020 Справа № 332/3177/19
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 332/3177/19 Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Н.В.
Провадження №22-ц/807/2817/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2020 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Комунального підприємства «Наше місто» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року Комунальне підприємство "Наше місто" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за надані послуги з утримання будинку з ОСОБА_1 в сумі 3798,26 грн.

21 серпня 2019 року Заводським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Наше місто" заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, яка утворилась з вересня 2016 року по листопад 2017 року в сумі 3798, 26 грн. (а.с. 24-25).

27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування судового наказу виданого 21 серпня 2019 року Заводським районним судом м. Запоріжжя у справі №332/317719 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради, заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період з вересня 2016 року по листопад 2017 року в сумі 3798, 26 грн та судового збору в розмірі 192,10 грн, та разом з заявою про скасування судового наказу, подала до суду заяву про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, в якій зазначила, що судовий наказ на її адресу не надходив, їй стало відомо про утримання органом Пенсійного фонду України пенсійних коштів та лише 15 липня 2020 року в Заводському районному суді м. Запоріжжя вона отримана вказаний судовий наказ.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про скасування судового наказу може бути повернута боржнику виключно у визначених ЦПК України випадках. За відсутності таких підстав суд має постановити ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. При постановленні ухвали судом першої інстанції безпідставно не враховано наведені ОСОБА_1 відомості на підтвердження необґрунтованості вимог стягувача, крім того не враховано банківські документи, якими обґрунтовано вимогу про скасування судового наказу.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, зазначає, що під час розгляду справи судом першої інситанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.170 ЦПК України, зокрема заява подана без зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що за заявою Комунального підприємства «Наше місто», суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя 21 серпня 2019 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Наше місто» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, яка утворилась з вересня 2016 року по листопад 2017 року в сумі 3798,26 грн. (а.с. 24-25).

Згідно супровідного листа, 21 серпня 2019 року Заводським районним судом м. Запоріжжя на адресу боржника ОСОБА_1 направлено копію судового наказу від 21 серпня 2019 року з додатками (а.с. 26), однак поштова кореспонденція була повернута на адресу суду з відміткою «за місцем обслуговування адресат відсутній» . (а.с. 28-42).

Копія судового наказу отримана ОСОБА_1 15 липня 2020 року на підставі поданої нею заяви. (а.с. 44).

27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу виданого 21 серпня 2019 року Заводським районним судом м. Запоріжжя у справі №332/317719 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради, заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період з вересня 2016 року по листопад 2017 року в сумі 3798, 26 грн та судового збору в розмірі 192,10 грн, (а.с. 46-58).

Разом із заявою про скасування судового наказу ОСОБА_1 подала до суду заяву про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про скасування судового наказу. (а.с. 59-60).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Форма та зміст заяви про скасування судового наказу встановлені статтею 170 ЦПК України.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, відповідно до частини третьої статті 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Частиною шостою статті 170 ЦПК України визначено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу без розгляду, суд першої інстанції мотивував це тим, що у порушення вимог пункту 5 частини третьої статті 170 ЦПК України, у заяві про скасування судового наказу не зазначено обставини щодо необґрунтованості вимог стягувача.

Як вбачається зі змісту заяви про скасування судового наказу, ОСОБА_1 мотивувала її тим, що вона здійснювала оплату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території протягом 2016-2018 років, на підтвердження чого нею було надано банківські квитанції.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що доданий Комунальним підприємством «Наше місто» до заяви про видачу судового наказу, за період з вересня 2016 року по листопад 2017 року нараховано 10 183,02 грн,з яких: сплачено 3143,14 грн, субсидія 3241,62 грн. (а.с. 8).

Тобто, з розрахунку заборгованості вбачається та також підтверджується долученими до заяви про скасування судового наказу квитанціями про сплату за комунальні послуги, що ОСОБА_1 , хоча і здійснювалася оплата за отримані комунальні послуги, проте не в повному обсязі, у зв`язку з чим 3798,26 грн за надані комунальні послуги ОСОБА_1 , залишилися несплаченими. (10183,02 -3143,14 -3241,62). Кожна оплата, яку здійснювала ОСОБА_1 з вересня 2016 року по листопад 2017 року, відображена в розрахунку заборгованості, наданому Комунальним підприємством «Наше місто».

Крім того, ОСОБА_1 на підтвердження необґрунтованості заявлених вимог та на спростування розрахунку заборгованості, ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надано контррозрахунок заборгованості, який би спростовував заявлену суму заборгованості ОСОБА_1 перед Комунальним підприємством «Наше місто».

Відповідно до п. 19 постнови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й обставини, які свідчать про повну чи часткову необгрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обгрунтовує свої заперечення проти заяявлених вимог. Самі докази можуть бути подані суду при розгляді заяви про скасуаання судового наказу.

Заява про скасування судового наказу не містить як письмового, так і документального підтвердження того, що вимоги стягувача є необгрунтованими.

Надані ОСОБА_1 квитанції про сплату за комунальні послуги були враховані в розрахунку заборгованості, наданому Комунальним підприємством «Наше місто».

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки висновок суду першої інстанції про повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги, про те, що Комунальним підприємством «Наше місто» в період з вересня 2016 року по листопад 2017 року послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій не надавались, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки ОСОБА_1 здійснювала оплату за отримані комунальні послуги, тобто нею визнавався факт надання таких послуг. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 зверталася до КП «Наше місто» з претензіями щодо ненадання комунальних послуг або надання комунальних послуг неналежної якості, тобто відсутні докази того, що між сторонами існує будь-який спір.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться фактично до незгоди боржника із виданим судом судовим наказом та не стосуються питання законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Також слід зазначити, що повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду не є порушенням права на справедливий захист, та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права боржника на повторне звернення до суду із заявою, яка оформлена відповідно до вимог ст. 170 ЦПК України

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, а також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 28 вересня 2020 року.

Головуючий, суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.