КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Мальцев Д.О.
Номер провадження № 22-ц/824/5015/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А.(суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерохелдінг» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаним позовом до ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого просили суд: стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 17 709 грн, моральну шкоду у розмірі 25 038 грн, пеню за несвоєчасне виконя зобов`язання у розмірі 206,69 грн,а також стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3 850 грн, моральну шкоду у розмірі 25 038 грн, пеню за несвоєчасне виконя зобов`язання у розмірі 44,93 грн.

Вказані позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 січня 2019 року позивачі разом із дітьми повертались з Праги до Києва рейсом PS 808. При отриманні багажу ОСОБА_1 було виявлено значні зовнішні пошкодження двох валіз, після чого останній написав заяву, яку залишив у фахівця та отримав звіт про пошкодження багажу.

Позивачі вказували, що 22 січня 2019 року та 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 було направлено електронні листи на поштову скриньку відповідача, в якому було повідомлено про вищезазначені обставини, та 14 березня 2019 року ним було отримано лист від відповідача про те, що останній не довів реально понесені збитки, що виникли у зв`язку із пошкодженням багажу, та запропоновано компенсацію у розмірі 70 доларів США за кожну валізу, що разом становить 140 доларів США.

Позивачами також було зазначено, що 27 березня 2019 року та 16 квітня 2019 року представником позивачів були пред`явлені претензії до ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, проте відповідач вимоги не виконав та грошову компенсацію позивачам не виплатив, у зв`язку з чим позивачі звернулись до суду із вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, які було обґрунтовано одними і тими ж нормами та доводами. Так, зокрема в апеляційних скаргах було зазначено, що позивачі не згодні із рішенням суду першої інстанції, оскільки відповідачем по справі не заперечувався факт того, що ним були надані послуги з перевезення позивачів, а також факт того, що майно позивачів було пошкоджено. В апеляційних скаргах зазначено, що тягар доказування обставин (спростування обставин) у спорах про захист прав споживачів лежить на виконавцеві послуги, тобто на відповідачеві.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не погоджуються із твердження суду першої інстанції щодо недоведеності ними факту придбання валіз, оскільки в матеріалах справи зазначена їх ціна, про що долучені відповідні документи, а сам відповідач у листі від 14 березня 2019 року визнає, що вони (валізи) зазнали ушкоджень.

Окрім того, апелянти не погоджуються також з твердженням суду першої інстанції стосовно ненадання доказів направлення або вручення претензії відповідачу та вказують, що ними одразу після виявлення пошкоджень в аеропорту було написано відповідну заяву-претензію, про отримання якої свідчить DAMAGE REPORT, та подальша переписка ОСОБА_1 з відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в свої апеляційних скаргах просили скасувати рішення районного суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року в якості третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмета спору було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерохелдінг».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивував своє рішення тим, що належних та допустимих доказів направлення та/або вручення претензій у строки, передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України позивачами надано не було, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 січня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювали переліт з Праги до Києва рейсом PS 808, що підтверджується копіями електронних квитків (а.с.14-15).

Окрім того, матеріали справи також місять відомості, що позивачі по справі 12 січня 2019 року здавали багаж для перевезення, зокрема ОСОБА_1 перевозив багаж вагою 22 кг, а ОСОБА_2 - 23 кг (а.с.14-15).

Матеріали справи містять довідку - DAMAGE REPORT , яку було складено на ім`я ОСОБА_1 12 січня 2019 року, який здійснював переліт рейсом PS 808, яка свідчить про те, що в день прильоту до Києва позивач ОСОБА_1 звернувся до відділу авіакомпанії з приводу того, що його багаж було пошкоджено (а.с.16).

Разом з тим, довідка - DAMAGE REPORT , яку було видано ОСОБА_2 , містить відомості, що стосуються іншого рейсу, зокрема вказано, що рейс мав місце 28 березня 2019 року та значиться за номером - PS412 (а.с.13).

Відповідно до листа менеджера сервісного центру ТОВ «Робінзон Україна, офіційного дистриб`ютора «Samsonite» від 20 березня 2019 року, який адресовано ОСОБА_1 , вбачається, що при обстеженні валізи «Samsonite» артикул V22*00107 пана ОСОБА_1 було виявлено пошкодження: нижня сторона валізи має тріщину біля обертового колеса довжиною 7 см. Вищезгадані пошкодження є механічними і такими, що не покриваються гарантією виробника. Валіза ремонту не підлягає. Повідомлено, що роздрібна вартість валізи V22*00107 складає 13 515 грн (а.с.19).

Відповідно до висновку СПД ОСОБА_4 , яке адресовано ОСОБА_2 , вбачається, що 22 березня 2019 року в майстерню по ремонту шкіргалантереї й чемоданів «Експерт» - офіційний сервісний центр марок САТ, Dockers та Carlton в Києві звернулась ОСОБА_2 для діагностики пластикового чемодану Up. За результатами огляду були виявлені наступні пошкодження: порушено функціональність чемодану передньої панелі пластикового корпусу у вигляді наскрізної тріщини з деформацією пластику. Виявлені пошкодження ремонту не підлягають. Вартість чемодану такого класу та розміру становить в межах 3200-3500 грн (а.с.20).

Відповідно до листа ФОП ОСОБА_5 вих.№1 від 27 березня 2019 року, адресованого ОСОБА_1 , зазначено, що випуск валізи ТМ «Samsonite» артикул V22*00107 припинено. Валіза ТМ «Samsonite» артикул V22*00307 повністю співпадає за якістю, характеристиками, властивостями та дизайном з валізою ТМ «Samsonite» артикул V22*00107 і є її наступною версією цієї ж колекції. Валізу ТМ «Samsonite» артикул V22*00307 можна замовити та придбати за роздрібною ціною, яка складає 17 709 грн (а.с.21).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до відповідача за допомогою електронної пошти 04 лютого 2019 року, щодо пошкоджених чемоданів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на що ним було отримано відповідь з вимогою про надання акту про пошкодження та номеру електронних квитків (а.с.26-29).

27 березня 2019 року представник позивачів - ОСОБА_6 звернувся з претензією ОСОБА_1-МАУ/1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», відповідно до якої представник просив відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 17 709 грн та моральну шкоду у розмірі 25 038 грн, а також відшкодувати ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 3850 грн та моральну шкоду - 25 038 грн (а.с.31-33).

Вказану претензію представник позивачів направив повторно 16 квітня 2019 року (а.с.34-35).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Так, матеріалами справи було підтверджено те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір перевезення, оскільки матеріали справи містять копії квитків та багажних квитанцій, що підтверджують надання послуг.

Згідно із статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Окрім того, стаття 924 ЦК України передбачає, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до положень розділу XXVII «Правил повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239, передбачено порядок пред`явлення претензій та подання позовів.

Відповідно до п.1 «Загальні положення щодо порядку пред`явлення претензій та подання позовів» розділу XXVII «Правил повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу» встановлено, що будь-яку претензію щодо неналежного перевезення пасажира або багажу має бути подано авіаперевізнику письмово та вручено або відправлено у строки, передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України. Уповноважений орган з питань цивільної авіації може розглядати претензії пасажирів у разі їх надходження лише після розгляду претензій авіаперевізником з метою встановлення відповідності результатів розгляду цим Авіаційним правилам.

До претензії мають бути додані всі необхідні документи, що підтверджують права пасажира вимагати відшкодування залежно від того, щодо чого висувається претензія, у тому числі квиток (маршрут-квитанція), фіскальні чеки оплати послуг (окрім послуг таксі), квитанція про оплату наднормового багажу, відривний талон багажної ідентифікаційної бирки, акт про неналежне перевезення багажу (PIR - Property Irregularity Report), акт пошкодження багажу (DBR - Damage Baggage Report), довідки про затримки та інші документи, що можуть прискорити розгляд претензійних вимог. Суму претензії має довести заінтересована особа.

Відповідно до положень статті 31 Монреальської конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 08 травня 1999 року, передбачено, що у випадку пошкодження багажу або вантажу особа, яка має право на його отримання, повинна надіслати перевізнику претензію негайно після виявлення пошкодження й не пізніше семи днів з дати отримання зареєстрованого багажу й чотирнадцяти днів з дати отримання вантажу. У випадку затримки претензія повинна бути заявлена не пізніше двадцяти одного дня з дати, коли багаж або вантаж був переданий у його розпорядження. Будь-яка претензія повинна бути подана письмово та вручена або відправлена в згадані вище строки. За відсутності претензій у згадані вище строки жодні позови проти перевізника не приймаються, крім випадку обману з боку останнього.

Згідно із ч.2 ст.22 вказаної вище конвенції відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні багажу обмежується сумою 1000 спеціальних прав запозичення стосовно кожного пасажира, за винятком випадків, коли пасажир зробив у момент передачі зареєстрованого багажу перевізнику особливу заяву про заінтересованість у доставці та сплатив додатковий збір, якщо це необхідно. У цьому випадку перевізник зобов`язаний сплатити суму, що не перевищує заявленої суми, якщо він не доведе, що ця сума перевищує дійсну заінтересованість пасажира в доставці.

Стаття 29 Монреальської конвенції зазначає, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що особа, яка виявила пошкодження багажу при його отриманні повинна дотримуватись певних правил щодо оформлення власних претензій з метою відшкодування їй понесених збитків.

Так, норми зазначеної вище конвенції встановлюють, що у випадку пошкодження багажу або вантажу особа, яка має право на його отримання, повинна надіслати перевізнику претензію негайно після виявлення пошкодження й не пізніше семи днів з дати отримання зареєстрованого багажу й чотирнадцяти днів з дати отримання вантажу.

Окрім того, до вказаної претензії має бути додано всі необхідні документи, що підтверджують права пасажира вимагати відшкодування залежно від того, щодо чого висувається претензія, у тому числі квиток (маршрут-квитанція), фіскальні чеки оплати послуг (окрім послуг таксі), квитанція про оплату наднормового багажу, відривний талон багажної ідентифікаційної бирки, акт про неналежне перевезення багажу (PIR - Property Irregularity Report), акт пошкодження багажу (DBR - Damage Baggage Report), довідки про затримки та інші документи, що можуть прискорити розгляд претензійних вимог.

Проте, матеріали справи містять лише підтвердження того, що в день прильоту до Києва позивачі оформили акти про пошкодження багажу (DAMAGE REPORT). Разом з тим, за 12 січня 2019 року матеріали справи містять акт лише стосовно ОСОБА_1 , проте не містять акту стосовно ОСОБА_2 за вказане число.

Позивачами також не було надано належних та допустимих доказів того, що вони, в межах семиденного строку з дати отримання зареєстрованого багажу, передбаченого Монреальською конвенцією, надіслали відповідачу свої претензії щодо відшкодування завданої їм шкоди, оскільки матеріали справи містять лише переписку ОСОБА_1 з відповідачем, яка датована починаючи з 04 лютого 2019 року.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до п.1 «Загальні положення щодо порядку пред`явлення претензій та подання позовів» розділу XXVII «Правил повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу» Авіаційних Правил України, затверджених 26 листопада 2018 року Наказом Державної авіаційної служби України №1239, сума претензій має довести заінтересована особа.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом позивачі у справі належними та допустимими доказами не довели розмір спричиненої їм матеріальної та моральної шкоди. Надані позивачами довідки щодо вартості нових валіз, аналогічної моделі не є таким доказом, оскільки не враховується термін експлуатації та амортизаційний зніс вказаних предметів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить до висновку, що суд першої інстанції, належним чином дослідивши матеріали справи, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв