Пр.№2/756/154/20
У Х В А Л А

17 серпня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Дуб В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ДОБРОБУТ» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ДОБРОБУТ» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

За приписами ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Нормою ч. 1 ст. 131 ЦПК України на учасників судового процесу покладено обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Про судові засідання, призначені на 17.06.2020 року та 17.08.2020 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ДОБРОБУТ» повідомлявся шляхом надіслання йому судових повісток про виклик за адресою, що зазначена у позовній заяві: АДРЕСА_1 . Ця адреса є офіційним місцезнаходженням товариства згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.06.2020. За цією адресою позивачем отримано повістки про виклик у зазначені судові засідання, що дозволяє суду зробити висновок про те, що позивач був належним чином повідомленим про зазначені судові засідання.

Згідно з нормою п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В судові засідання 17.06.2020 та 17.08.2020 представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ДОБРОБУТ» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заяви про розгляд справи за його відсутності позивачем не подано.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року та "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії").

Таким чином, суд вважає, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Оскільки позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, не подав заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вважає, що позов ТОВ «Фірма «Добробут» слід залишити без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у своїх рішеннях у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий суд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст.257 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ДОБРОБУТ» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг- залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Суддя А.М.Майбоженко