Постанова

Іменем України

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 344/1587/16-ц

провадження № 61-9614св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в складі судді Антоняка Т. М. від 23 січня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду в складі колегії суддів: Бойчука І. В., Девляшевського В. А., Фединяка В. Д. від 02 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В., ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння те земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В. 17 травня 2007 року, за реєстровою дією № 1152.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 листопада 2004 року він за кредитні кошти придбав будинок у АДРЕСА_1 , який є предметом спору. Через декілька років він дізнався, що нібито 17 травня 2007 року ним продано ОСОБА_2 спірний будинок. Однак він при укладенні такого договору присутній не був, паспорта нотаріусу не надавав. ОСОБА_2 18 травня 2007 року провела реєстрацію переходу права власності згідно договору купівлі-продажу № 1152 від 17 травня 2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Кучак Н. В. В кінці 2015 року позивачу стало відомо з відповіді Міністерства юстиції України, що договір купівлі-продажу від 17 травня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано в реєстрі за № 1164, а у самому договорі купівлі-продажу зазначено, що його зареєстровано під № 1152. Незаконними діями нотаріус позбавила позивача будинку та земельної ділянки, які належали йому на праві приватної власності.

Крім того, 11 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 ; визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташованої за цією ж адресою, витребування із незаконного володіння від ОСОБА_3 спірного будинковолодіння та земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником домоволодіння та земельної ділянки площею 0,1000 га в АДРЕСА_1 . Між позивачем та ОСОБА_2 нібито укладено договір купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки від 17 травня 2007 року, який складено і посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В. та зареєстровано в реєстрі за № 1152. На виконання вищевказаного договору ОСОБА_2 нібито сплачено позивачу грошові кошти в розмірі 116 420 грн за домоволодіння і 22 960 грн за земельну ділянку, разом - 139 380 грн, а позивачем передано це майно у власність ОСОБА_2 . Однак таких дій по відчуженню майна він не вчиняв, тому його позбавлено можливості користуватися і розпоряджатися на власний розсуд об`єктами нерухомого майна, що належать йому на праві приватної власності. Він не надавав згоди на проведення експертної грошової оцінки нерухомого майна; не укладав жодних договорів купівлі-продажу; не продавав ОСОБА_2 домоволодіння та земельну ділянку; не складав, не підписував і не посвідчував у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В. жодних договорів.

Уточнивши позовні вимоги і додатково також позивач просив виселити ОСОБА_3 та інших осіб із спірного домоволодіння та земельної ділянки, і вселити позивача у домовлодіння по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В., ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В. про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння; виселення ОСОБА_3 та невідомих осіб з будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташовані в АДРЕСА_1 ; вселення ОСОБА_1 у вказане будинковолодіння.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив з безпідставності та необґрунтованості позовних вимог.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, зазначив про те, що рішення місцевого суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, немає.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга від ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, у якій заявник посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій обставини порушення нотаріусом Кучак Н. В. форми нотаріального посвідчення 17 травня 2007 року договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки не встановлювались, докази вказаного порушення у цій справі не оцінювались, не з`ясовувалось обставин подвійного використання нотаріусом Кучак Н. В. реєстрового № 1152 для посвідчення в один день 17 травня 2007 року двох різних за суб`єктивним і об`єктивним складом правочинів, що призвело до створення правової і юридичної невизначеності. Заявник вказує, що приватний нотаріус Кучак Н. В. не мала права посвідчувати договір купівлі-продажу 17 травня 2007 року ні за № 1152, а ні за № 1164 оскільки паспорт ОСОБА_1 був недійсним.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 344/1587/16-ц з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2004 року придбав у ОСОБА_4 домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1 і став її власником.

Згідно даних, що містяться в договорі купівлі-продаж домоволодіння та земельної ділянки від 17 травня 2007 року, посвідченого за р. № 1164 приватним нотаріусом Кучак Н. В. вбачається, що ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купила домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га за цією ж адресою.

З відповіді Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 31 травня 2017 року № Б-224/01-34, наданої на скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 вбачається, що 17 травня 2007 року за р. № 1164 приватним нотаріусом Кучак Н. В. посвідчено укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться на АДРЕСА_1 . На примірнику договору, що зберігається у справах нотаріуса та в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій на 2007 рік, реєстровий номер зазначений 1164, а на договорі, викладеному на бланку ВЕО № 562517 та наданому ОСОБА_2 , помилково нотаріусом зазначено реєстровий номер 1152, який посвідчено в той же день. Виходячи з цього, запис про вчинену нотаріальну дію, відповідно до вимог пункту 25 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року № 2-/5, що діяла на момент вчинення нотаріальної дії, внесено нотаріусом до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим № 1164 від 17 травня 2007 року, із проставленням учасниками правочину підписів. Щодо недійсності паспорта, у зв`язку з досягненням ОСОБА_1 45-річного віку без вклеєння нової фотокартки, то вищевказаному листі зазначено, що нотаріус пояснила, що з моменту зміни прізвища або виповнення особі 25 чи 45 років, паспорт є дійсним ще протягом одного місяця, а тому нотаріус може приймати такий паспорт у зазначений період для вчинення нотаріальних дій. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а договір посвідчено ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто на 5-й день після виповнення йому 45-ліття.

Спір виник з приводу укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , внаслідок якого позивач заявив вимоги про витребування вказаного майна з чужого володіння, визнання права власності на це майно, виселення ОСОБА_3 з іншими особами з спірного домоволодіння та вселення його у вказаний будинок.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до положень частини першої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним.

Суди попередніх інстанції, встановивши, що для посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (продавець) за реєстровим № 1164 нотаріусом були витребувані всі необхідні документи, передбачені статтею 55 Закону України «Про нотаріат» та пунктами 38, 61, 63 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; на виконання вимог статті 43 Закону особу ОСОБА_1 було встановлено за паспортом серії та номером НОМЕР_1 , виданим 08 квітня 2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, реквізити якого було записано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, дійшли обґрунтованого висновку про те, що нотаріусом під час вищезазначеної нотаріальної дії не було порушено вимог чинного законодавства.

Висновком експерта від 29 лютого 2016 року № 09/03-382 встановлено, що підпис та рукописні написи в графі «Продавець виконані ОСОБА_1 , у графі «Сімнадцятого травня дві тисячі сьомого року» в заяві від 17 травня 2007 року на ім`я приватного нотаріуса Кучак Н. В., виконані ОСОБА_1 , рукописні підписи «Продаж нерухомого майна, а саме домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою: у АДРЕСА_1 , у 2007 році я здійснюю вперше» під рукописним текстом на ім`я приватного нотаріуса Кучак Н. В., виконані ОСОБА_1 . Зазначене спростовує доводи позивача про те, що він не підписував зазначений договір.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу з наведених ОСОБА_1 підстав.

Оскільки відсутні підстави для задоволення вимог позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, тому суди попередніх інстанцій також дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння; виселення ОСОБА_3 та інших осіб з домоволодіння та земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташовані в АДРЕСА_1 ; вселення ОСОБА_1 у вказане домоволодіння, оскільки вони є похідними від вимоги про визнання правочину недійсним.

Доводи касаційної скарги про те, що будинок вийшов з його володіння поза його волею, спростовуються доказами по справі, яким суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, вони були предметом розгляду судами попередніх інстанцій та зводяться лише до переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 січня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун