Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

за участю секретаря судового засідання Мазур К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Барської міської ради Вінницької області про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві до суду позивач вказав, що 16.07.2001 року він був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з основним видом господарської діяльності «рекламні агентства». 13.08.2015 ОСОБА_1 припинив господарську діяльність, передав рекламні щити на баланс ПП «Телебарінфо».

Однак, 10 січня 2017 року позивач отримав вимогу від Барської міської ради Вінницької області про сплату заборгованості за розміщення рекламоносіїв у м. Бар, у якій йшлося про те, що він заборгував міському бюджету кошти за розміщення рекламоносіїв у м. Бар за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. у сумі 37 601,36 грн.

Не погоджуючись із вказаною заборгованістю ОСОБА_1 звернувся до Барської міської ради та надав факти про те, що фізична особа-підприємець « ОСОБА_1 » припинив свою діяльність в 2015 році. Тобто, відсутній суб`єкт господарської діяльності, який вступав в 2006 році у правовідносини з Барською міською радою.

Протягом 2017 року позивачем було внесено на рахунок Барської міської ради кошти за оренду землі фізичними особами грошові кошти в загальній сумі 38 000 грн.

ОСОБА_1 вважає, що Барська міська рада без належних правових підстав незаконно нарахувала йому, як фізичній особі, неіснуючу заборгованість в сумі 38 000 грн. та всупереч встановленому порядку змусила його сплатити вказану суму грошових коштів. Такими діями Барська міська рада безпідставно набула належні йому грошові кошти без достатньої правової підстави.

Тому, позивач просив стягнути з Барської міської ради Вінницької області на його користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 38 000 грн. та проценти за користування грошовими коштами в сумі 12 536,87 грн.

Позивач та його представники адвокати Мартинюк Ярослав Станіславович, Беліменко Вікторія Іванівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача Барської міської ради Вінницької області Куций Олександр Васильович позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Прояснив, що відповідачу не було відомо про припинення господарської діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , оскільки останній не повідомив про це Барську міську раду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

16 січня 2001 ОСОБА_1 був зареєстрований Барською районною державною адміністрацією Вінницької області фізичною особою-підприємцем з основним видом господарської діяльності «рекламні агентства», що підтверджується витягом з Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Для впровадження підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до Барської міської ради із заявами про отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

В 2005 році Барською міською радою йому надано дозволи на розміщення носіїв зовнішньої реклами типу «білл-борд» за адресами: АДРЕСА_1 біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » дозвіл № НОМЕР_1 від 24.05.2005 р.; пл. Пам`яті, навпроти автовокзалу дозвіл №690 від 27.10.2005 р.; вул. Островського біля магазину «Хозяїн» дозвіл №б/н, отриманий в 2005 році; вул. Героїв Майдану навчальний корпус технікуму дозвіл №б/н, отриманий в 2005 році.

В 2006 році надано ОСОБА_1 дозволи на розміщення носіїв зовнішньої реклами типу «білл-борд» за адресами: за адресами: майдан Св. Миколая навпроти бібліотеки дозвіл № НОМЕР_2 від 30.01.2006 р.; АДРЕСА_2 дозвіл №141 від 02.03.2006 р.; автодорога Любар-Нова Ушиця дозвіл №1052 від 11.12.2006 р.;

В 2010 році надано ОСОБА_1 дозволи на розміщення носіїв зовнішньої реклами типу «білл-борд» за адресами: АДРЕСА_3 дозвіл №151 від 27.04.2010 р.; вул. Буняковського біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » дозвіл №159 від 27.04.2010 р.; вул. Р.Люксембург біля типографії дозвіл №130 від 11.04.2013 р.

13 серпня 2015 року ФОП « ОСОБА_1 » припинив господарську діяльність, що підтверджується витягом із Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Рекламні щити ОСОБА_1 передав на баланс ПП «Телебарінфо», що підтверджується актом прийому-передачі від 02.07.2015.

Барська міська рада Вінницької області надіслала ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості від 10.01.2017 №23, у якій зазначається, що 18.04.2016 р. було затверджено Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Бар у новій редакції, яке є обов`язковим для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Борг ОСОБА_1 перед міським бюджетом за розміщення рекламоносіїв у м. Бар за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. складає 37 601,36 грн.

Позивач не погоджується із вказаною заборгованістю та стверджує, що надав відповідачу факти про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинив свою діяльність в 2015 році. Тобто, відсутній суб`єкт господарської діяльності, який вступав в 2006 році у правовідносини з Барською міською радою. Однак, матеріали справи не містять такого повідомлення.

Протягом 2017 року ОСОБА_1 було внесено на рахунок Барської міської ради Вінницької області грошові кошти в загальній сумі 38 000 грн. за оренду землі фізичними особами (УК у Барському р-ні (ОТГ м. Бар) р/р 0784), що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» та листом ГУ ДФС у Вінницькій області.

Судом встановлено, що строк дії дозволів ФОП « ОСОБА_1 » на розміщення носіїв зовнішньої реклами типу «білл-борд» закінчився в 2010, 2011 роках, оскільки вони були укладені на 5 років кожен.

Тобто, орендну плату за розміщення носіїв зовнішньої реклами Барська міська рада нараховувала в той час, як між нею та позивачем були відсутні будь-які правовідносин та не було правових підстав її нараховувати.

Відповідно до п.32 «Типових правил розміщення зовнішньої реклами» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. № 2067, плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування.

Рішенням 14 сесії Барської міської ради 6 скликання від 14.10.2011 р. було затверджено «Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Бар» з подальшими змінами внесеними рішенням 42 сесії Барської міської ради 6 скликання від 30.08.2013 р.

Відповідно до п.2.3. розділу 2 Положення підставою для нарахування та внесення розповсюджувачем реклами відповідної плати є укладений договір на право тимчасового користування місцями для розміщення зовнішньої реклами.

Рішенням 8 сесії Барської міської ради 7 скликання від 18.04.2016 р. було затверджено «Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Бар» в новій редакції, а рішення 14 сесії Барської міської ради 6 скликання від 14.10.2011 визнано таким, що втратило чинність.

Відповідно до п.2.3. розділу 2 Положення підставою для нарахування та внесення розповсюджувачем реклами відповідної плати є укладений договір на право тимчасового користування місцями для розміщення зовнішньої реклами.

Дане положення діяло у період з 18.04.2016 р. по 24.01.2018 р. та рішенням 19 сесії Барської міської ради 8 скликання від 24.01.2018 р. було визнано таким, що втратило чинність.

Однак, Барська міська рада не уклала з ФОП « ОСОБА_1 », як з розповсюджувачем реклами, договір на право тимчасового користування місцями для розміщення реклами.

Тому, орган місцевого самоврядування, достеменно знаючи, що дозволи на рекламоносіїї закінчилися в 2010, 2011 роках, не забезпечив правову підставу для нарахування орендної плати за тимчасове користування місцями для розміщення реклами.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

У відповідності до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Правильним є застосування аналогії закону, зокрема, статей 1048, 1057 ЦК України щодо стягнення з відповідача відсотків за користування безпідставно утримуваними грошовими коштами, оскільки ст. 8 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). В даному випадку подібність відносин полягає в користуванні грошовими коштами.

Оскільки між сторонами відсутні договірні відносини, відповідно не можна було передбачити розмір процентів, а законом не передбачено конкретний розмір процентів у випадку повернення безпідставно отриманих грошових коштів, в даних правовідносинах судом застосовується аналогія закону та взято за розрахунок проценти облікову ставку НБУ.

В Постанові ВГСУ від 30.05.2012 у справі № 24/17-2775-2011 колегія суддів погодилася з висновком судів двох інстанцій про наявність правових та фактичних підстав для стягнення з відповідача безпідставно набутих ним за рахунок позивача грошових коштів, а також процентів за користування чужими грошовими коштами, обрахованих на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК України)». Наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні перегляду судових рішень у справах зі спорів про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами.

В своїй постанові № 6-2491цс15 від 02.03.2016 Верховний Суд України вказує, що у випадку, якщо без остатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них зараховуються відсотки згідно зі ст. 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження цих коштів.

Оскільки розмір процентів не встановлений договором, у відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України такий розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до інформації з офіційного інтернет-представництва НБУ облікова ставка НБУ з 13.12.2019 р. становить 13,5% річних.

Остання сума коштів у розмірі 15 000 грн. сплачена позивачем 04.07.2017 р. тому з того часу доцільно рахувати проценти за користування коштами.

Розрахунок відсотків за користування грошовими коштами наступний:

Сума ВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
38000грн.04.07.201709.01.2020

Дата початку нарахування: 04.07.2017.

Дата закінчення нарахування: 09.01.2020.

Відсоткова ставка:13,5% річних.

Розраховується за формулою:[Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів]

38 000 грн. ?13,5% / 100% /365 ?892

Всього: сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 04.07.2017 року по 10.01.2020 року складає 12 536.87 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн.

А тому суд, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, ст. 536, 1212, 1214, 1048 ЦК України,

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Барської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 38 000 (тридцять вісім тисяч) грн. 00 коп. та проценти за користування грошовими коштами в сумі 12 536 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять шість) грн. 87 коп., а загалом 50 536 (п`ятдесят тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 87 копійок.

Стягнути з Барської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Суддя:

Повне судове рішення складено 30.09.2020