ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Херсон

справа № 661/4801/18

провадження № 22-ц/819/971/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарПавловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Ведяшкіної Ю.В. від 20 травня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби 17А» про захист прав споживача, визнання дій, рішень незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди,

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби 17А» (далі - ОСББ) про захист прав споживача, посилаючись на порушення його прав як власника квартири АДРЕСА_1 , просив суд з урахуванням уточнених в процесі розгляду справи позовних вимог, визнати винним голову правління ОСББ «Дружби 17а» Сахнюка О.А. в порушенні положень статуту ОСББ при здійсненні ним повноважень голови правління ОСББ; визнати незаконними загальні збори від 08.02.2018 року, на яких незаконно обраним головою ОСББ були прийняті рішення, що порушують права і свободи членів об`єднання; стягнути із ОСОБА_2 завдану йому його неправомірними діями внаслідок незаконного підвищення членських внесків за період з 30 січня 2017 року по 30.01.2020 року моральну та матеріальну шкоду в розмірі по 3097,43 грн; визнати дії ОСОБА_2 щодо незаконного отримання зарплати, виконання робіт з дезінфекції і утеплення квартири АДРЕСА_2 , а також з привласнення майна співвласників будинку на загальну суму 3750 грн незаконними та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСББ «Дружби 17а» заподіяні ОСББ «Дружби 17а» збитки в сумі 3750 грн та 74 675,61 грн.

Ухвалою суду від 20 травня 2020 року провадження у справі закрито на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для її розгляду в порядку цивільного судочинства, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду про те, що спір відноситься до юрисдикції господарських судів, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням статті 55 Конституції України.

Крім того, вказав на те, що Верховний Суд не є законодавчим органом, а тому його рекомендації не є законом і можуть враховуватися судом лише з часу їх опублікування в газеті «Голос України».

У письмовому відзив на апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби 17А» її доводи не визнало, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що позивач, будучи членом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружби 17А» (далі ОСББ «Дружби 17А»), незалежно від напряму його діяльності, є носієм корпоративних прав, а відносини між ним як членом об`єднання та ОСББ, які пов`язані із діяльністю юридичної особи, є корпоративними, то й зазначений у позові спір є корпоративним, а тому відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу (далі-ГПК) України відноситься до юрисдикції господарських судів, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18 та від 23 грудня 2019 року у справі №661/4445/18-ц.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та членом ОСББ «Дружби 17А».

Зазначені факти сторони визнають та не спростовують.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У частині першій статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Із змісту позовної заяви, заяв про уточнення позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що спір у цій справі стосується саме прав позивача як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на його думку, в процесі діяльності ОСББ «Дружби 17А» органами його управління, в тому числі головою правління та загальними зборами під час прийняття рішень та вчинення дій щодо належного утримання будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, заявлені позивачем вимоги є вимогами, які виникли у спорі між членом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, який пов`язаний з діяльністю юридичної особи та не є трудовим спором, а тому відповідно до пункту третього частини першої статті 20 ГПК України не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №501/1571/16-ц та інших постановах, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України суд має враховувати при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин.

З огляду на наведене, колегія суддів висновок суду першої інстанції щодо юрисдикції цього спору вважає правильним та таким, що відповідає нормам процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Та обставина, що позовна заява подана ОСОБА_1 до суду до того як Верховний Суд висловив свої висновки щодо юрисдикції таких спорів, не має правового значення для вирішення порушеного заявником питання, оскільки станом на жовтень 2018 року (день подання позову) юрисдикція спорів за участю юридичних осіб та їх членів була визначена пунктом третім частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи позивача про те, що його спір із ОСББ «Дружби 17А» виник із правовідносин споживача із надавачем житлово-комунальних послуг, колегія суддів вважає юридично неспроможними, так як об`єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до діючого в Україні законодавства створюються як непідприємницькі товариства, які для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів мають право:

задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення;

визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори;

виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства.

Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону.

Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, в яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на управління багатоквартирним будинком внески і платежі визначаються у розмірах, затверджених загальними зборами об`єднання, але не більше встановленого згідно із законодавством граничного розміру відповідних витрат.

З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання (стаття 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Отже, відносини між об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку та членами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ґрунтуються на основі прав та обов`язків, що виникли із членства в такому об`єднанні, а не із договору про надання житлово-комунальних чи інших послуг.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 травня 2020 року-без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 25 вересня 2020 року

Суддя Л.В. Пузанова