Провадження № 2-з/550/2/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року смт.Чутове

Чутівський районний суду Полтавської області в складі головуючого судді - Ланни Я.О., за участю секретаря судового засідання Томас Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №953/20927/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми, -

у с т а н о в и в :

В провадженні Чутівського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом №953/20927/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми.

Позивач ОСОБА_3 через канцелярію суду надала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 84,8 м2, житловою площею 49,2 м2; заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку та заборони органам та посадовим особам, що здійснюють державну реєстрацію, відчуження вказаного будинку. У заяві позивач посилається на те, що 12.03.2015 між нею та ОСОБА_4 було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Подкуйко Т.В. №120, відповідно до п.1 якого, ОСОБА_4 зобов`язалась передати ОСОБА_5 у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , а остання в свою чергу зобов`язалась сплатити ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 1 080 000,00 грн, що в еквіваленті складало 60 000,00 доларів США за комерційним курсом на час укладення договору. Від імені ОСОБА_4 діяла її рідна дочка ОСОБА_2 , а саме відповідач у даній справі. Як зазначає позивач, згідно п.3 вищевказаного договору у забезпечення виконання умов договору, до його підписання вона передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 243 000,00 грн, що є еквівалентом 13500,00 доларів США, яке при укладенні основного договору мало бути зараховане в рахунок належної плати за житловий будинок. У звязку з невиконанням ОСОБА_2 умов попереднього договору, а саме не оформленням між сторонами договору купівлі-продажу вказано будинку. Позивач змушена була звернутися до суду із позовом про переведення на неї прав покупця, визнання за нею права власності на спірний будинок та стягнення грошової суми. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2018 позов було задоволено частково. Постановою Харківського апеляційного суду від 17.11.2019 рішення суду І інстанції скасовано, постановлено нове, яким відмовлено у задоволенні позову. Враховуючи те, що тривалий час відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань, випливаючи із попереднього договору, позивач ОСОБА_3 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказаний житловий будинок.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи №953/20927/19, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 1, 2 частини 1ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Судом встановлено, що в провадженні Чутівського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом №953/20927/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору по даній цивільній справі є стягнення суми боргу в зв`язку з невиконанням відповідачем умов Попереднього Договору від 12.03.2015 року.

Як зазначає у позовній заяві ОСОБА_3 сума боргу відповідача перед нею,становить 1505400,00 грн, що є еквівалентом 60000,00 доларів США.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має також врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Однак, в заяві про забезпечення позову, позивачем не обґрунтовано належними та достовірними доказами необхідність та доцільність застосування заходів забезпечення позову.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_3 в її обгрунтування посилається на тривалий час, протягом якого відповідач ухиляється від виконання зобов`язань, які виникли внаслідок укладення Попереднього Договору від 12.03.2015, що в свою чергу не може бути достатньою підставою для задоволення відповідної заяви .

Разом з тим, зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається.

Як вбачається із матеріалів заяви про забезпечення позову, документи, що підтверджують право власності на вказаний спірний житловий будинок відсутні. Отже забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вищевказаний житловий будинок, може порушити права та інтереси третіх осіб, оскільки власник вказаного майна, може не мати жодного відношення до предмету спору.

Суд вважає, що сам по собі факт пред`явлення позову про стягнення боргу із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 не може бути безумовною підставою для забезпечення позову в спосіб визначений позивачем, а саме шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Неможливість виконання рішення суду, у разі задоволення позову, без забезпечення позову у такий спосіб, заявником не доведено.

Суд звертає увагу, що заборона вчиняти дії щодо користування та розпорядження нерухомим майном є одним із заходів, які призводять до суворих обмежень для власника та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав власника вказаного майна, отже, забезпечення позову в запропонований позивачем спосіб, на думку суду, не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що така заява не підлягає до задоволення, оскільки позивач не обґрунтував підстав для забезпечення позову та не надав суду будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або не забезпечить ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №953/20927/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми. Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Чутівського районного суду

Полтавської області

Я. О. Ланна