Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

(спрощений розгляд)

Справа № 695/3782/19

номер провадження 2/695/529/20

06 серпня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря Біленко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою:АДРЕСА_1 .

Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що їй на праві власності з 2019 року належить житловий будинок за адресою:АДРЕСА_1 . Відповідачі зареєстровані в цьому будинку, але з 2014 р. не проживають, їх місцезнаходження невідоме. Домовленості щодо їх проживання відсутні. Та обставина, що відповідачі значаться зареєстрованими у будинку позивачки, перешкоджає їй в повній мірі реалізувати право володіти та розпоряджатися своєю власністю, оскільки не може оформити соціальну допомогу з боку держави (субсидію). Позивач на підставі ст.405 ЦК України вимушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщеннямпо вказаній адресі, оскільки для цього є всі підстави.

23.04.2020 р. від представника позивача - адвоката Бруса С.М. надійшла заява про зміну підстав позову у якій він заначив, що в позові помилково посилався на ст.405 ЦК України, зазначивши, що відповідачі являються членами сім`ї позивача. Оскільки відповідачі не є членами сім`ї позивача та залишилися зареєстрованими в будинку після укладення позивачкою договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.10.2019 р. Тому в позові слід посилатися на ст.319 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідачів на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання представник позивача не прибув, але в матеріалах міститься заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

У судове засідання відповідачі не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлені відповідачі не з`явилися в судове засідання, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.10.2019 р. ОСОБА_1 купила у ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №183393999 від 03.10.2019 р. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У довідці №459 від 01.11.2019 р., виданої виконкомом Антипівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області зазначено, що згідно даних обліку погосподарської книги сільської ради №1 особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою:АДРЕСА_1 , але не проживають.

Актом обстеження житлового будинку 04.10.2019 р. встановлено, що на момент відвідування в домоволодінні за адресою:АДРЕСА_1 , що згідно договору купівлі-продажу належить ОСОБА_1 , проживаючих не виявлено. Зі слів сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з кінця літа 2014 року в даному будинку ніхто не проживає.

Письмовими поясненнями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , засвідченими 01.11.2019 р. секретарем виконкому Антипівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області стверджено, що відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою:АДРЕСА_1 , але не проживають в ньому з кінця літа 2014 року.

Згідно із ч. 1ст. 316 ЦК України- правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. (ч.2 ст.386 ЦК України)

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачами, тобто останніми створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпоряджання майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем.

Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред`явивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Слід зазначити, що відповідачами не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.

Договір найму житла між власником будинку та відповідачами відсутній.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не є членами сім`ї позивача і не були ними, комунальні послуги не сплачують, не приймають участі в утриманні житла. Отже, судом встановлено, що позивач, як власник будинковолодіння, не може користуватися своїми правами щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, оскільки відповідачі чинять їй відповідні перешкоди, враховуючи, що згода позивача на проживання відповідачів відсутня.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме, слід усунути позивачеві перешкоди у здійсненні права користування власністю - будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст. ст. ст.4, 5, 12, 76-84, 133, 263, 265, 280, 284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні будинком ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя М.Ю. Степченко