ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/722/20 Номер провадження 22-ц/814/1929/20Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Городівського О.А., із складанням повного тексту рішення 22 липня 2020 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Преміум актив» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ТОВ «ФК «Перміум актив» звернулося до районного суду з даним позовом. Зазначало, що 16.03.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики. Вказаний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення договору, а саме надіслання СМС-повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін» на електронну адресу ТОВ «Фінансова компанія є гроші». На підставі вказаного договору на картковий рахунок відповідача було перераховано суму у розмірі 8500 грн. зі строком повернення коштів до 14.04.2019 року включно та сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,99% за кожен день, починаючи з дати видачі позики. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 13.11.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 109 513,45 грн., та складається із: заборгованості за кредитом - 8500 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 5243,65 грн; заборгованості по процентам за прострочку - 87 269,80 грн; заборгованості зі сплати штрафу - 8500 грн.

01 серпня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» і ТОВ «ФК «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0108/1, за яким позикодавцем було відступлено позивачу право вимоги за вказаним договором. Просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість за договором та судові витрати.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2020 рокупозовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Преміум актив» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Преміум актив» заборгованість за договором №-159737 від 16.03.2019 року про надання позики у розмірі 22 243,65 грн., яка складається з наступного: 8 500,00 грн.- заборгованість за кредитом; 5 243,65 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 500,00 грн.- заборгованість зі сплати штрафу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Преміум актив» судові витрати у розмірі 426,92 грн.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16.03.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір №-159737 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https//e-groshi.com і виконання нею дій, які свідчать про укладення кредитного договору. Підписом, згідно якого відповідач погодилася на укладення Договору є ідентифікатор (п.1.2. Договору).

Згідно умов договору позикодавець надав відповідачці кредит в сумі 8 500 грн. строком на 31 день. Дата повернення позики 15.04.2019 (п. п. 1.1., 1.3 Договору).

Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 5 243,65 грн. за 31 день, що підтверджується графіком розрахунків та п.1.5.1. договору.

Факт перерахування грошових коштів за договором в розмірі 8500 грн. відповідачці підтверджується платіжним дорученням № 51880 від 16.03.2019 року на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 та довідкою АТ «АКБ «Конкорд» № 249 від 03.03.2020 року про успішне виконання транзакції поповнення картки НОМЕР_2 на суму 8500 грн.

За розрахунками позивача станом на 13.11.2019 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 109 513,45 грн., та складається із: заборгованості за кредитом - 8500 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 5243,65 грн; заборгованості по процентам за прострочку - 87 269,80 грн; заборгованості зі сплати штрафу - 8500 грн.

01 серпня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» і ТОВ «ФК «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0108/1, за яким позикодавцем було відступлено позивачу право вимоги в тому числі за договором №-159737 від 16.03.2019 року, що підтверджується копією договору та витягом з акту прийому-передачі Прав Вимоги згідно договору факторингу.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що відповідач не виконала своїх зобов`язань по поверненню позики в розмірі 8500грн., щодо права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом виходив з того, що таке право припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої ; якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

По даній справі кредитний договір, як вірно встановив районний суд, укладений з дотриманням вимог ст.13 Закону України « Про споживче кредитування», ст.ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч. 2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву не заперечувала факту укладання договору з позивачем та отримання нею коштів в сумі 8500грн., визнаючи позовні вимоги в цій частині ( а.с.65-67).

За таких обставин твердження в апеляційній скарзі про відсутність доказів щодо надання їй кредитних коштів не відповідають обставинам та матеріалам справи.

Отже, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом.

Відносно стягнення відсотків за користування кредитом, районний суд, приймаючи до уваги строки позики за договором, вірно застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/19/12 та частково в межах строку кредитування стягнув 5 243,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнення суми штрафу здійснено відповідно до п.4.3 договору.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності між сторонами договору, укладеного в письмовій формі, адже договір укладався в електронній формі із застосуванням електронного підпису.

Крім того, вказаний договір є оспорюваним, а відповідачем не заявлялось жодних вимог з цього приводу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, не знайшли свого підтвердження і спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 26.08.2020 р.