Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати із відповідачем ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований 07.07.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського району м.Києва, актовий запис №321.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він спільно із відповідачем не проживає, не веде спільного господарства, вони мають різні погляди на сімейні відносини, а тому вважає, що сім`я існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 14 серпня 2019 року подав до суду письмову заяву (зареєстрована в суді 14 серпня 2019 року № 4873) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. В подальшому, 3 січня 2020 року позивач подав до суду письмову заяву (зареєстрована в суді 3 січня 2020 року № 83) про надання йому строку для примирення із відповідачем терміном на шість місяців. Після цього, ОСОБА_1 8 січня 2020 року подав до суду письмову заяву (зареєстрована в суді 8 січня 2020 року № 102) про ненадання йому строку для примирення, продовження розгляду справи та підтримання своїх позовних вимог про розірвання шлюбу. Окрім того, 19 січня 2020 року позивач через свою матір, яка не є його представником у справі, подав до суду письмову заяву (зареєстрована в суді 22 січня 2020 року № 479) про надання йому строку для примирення із відповідачем терміном на три місяці.

Суд, враховуючи подані позивачем заяви щодо розгляду справи за його відсутності та надання (ненадання) строку для примирення, роз"яснення у судовому засіданні 20 січня 2020 року право позивача на визначення ним своєї думки щодо поданих заяв, який такої думки суду у встановленому законом порядку не висловив, заслухавши думку представника відповідача, бере до уваги його заяву від 14 серпня 2019 року про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог і приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що письмова заява позивача (зареєстрована в суді 22 січня 2020 року № 479) про надання йому строку для примирення із відповідачем терміном на три місяці подана без додержання встановленого законом порядку та через його матір, яка не є його представником у справі, суд не бере її до уваги при вирішенні вказаної справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав, не заперечує щодо розірвання шлюбу, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Крім того, просить із ОСОБА_2 не стягувати судовий збір, оскільки вона є законним представником своєї дитини-інваліда ОСОБА_4 і на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти.

07.07.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського району м.Києва зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №321.

Від спільного подружнього життя сторін народилося троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно з ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, встановивши, що сторони не проживають спільним сімейним життям, сім`я існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно, збереження позивачем та відповідачем шлюбу суперечило б його інтересам, а тому вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 слід звільнити від сплати судового збору, оскільки вона є законним представником своєї дитини з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією посвідчення, виданого Теребовлянською райдержадміністрацією від 04.04.2011 року серії НОМЕР_1 .

Керуючись ст.76-80, 263, 265 ЦПК України, ст.105,110,112 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та ОСОБА_5 , проживає у АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який був зареєстрований 7 липня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського району м.Києва, актовий запис №321.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати в користь ОСОБА_1 768.40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя