Справа № 163/1955/20
Провадження № 2/163/330/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 107 438,27 гривень заборгованості по кредиту та судові витрати по справі в сумі 2 102,00 гривні.

Вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулась в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву без номера від 08.02.2012 року, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до виявленого відповідачем бажання Банк відкрив їй кредитний рахунок, видав кредитну картку та встановив початковий кредит, який в подальшому був збільшений до 1 800,00 гривень, чим свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконувала, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавала, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 30.04.2020 року у неї перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 107 438,27 гривень, з них: по тілу кредиту - 6 048,48 гривень, по відсотках - 92 897,49 гривень, по пені - 2 900,00 гривень, по фіксованому штрафу - 500,00 гривень, по процентному штрафу - 5 092,30 гривень.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 18.08.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено двадцяти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до інформації з Інтернет сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек-номером копію ухвали і примірник матеріалів позову відповідач отримала 26.08.2020 року.

У строк, визначений судом в ухвалі від 18.08.2020 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958, відповідач відзиву на позов не подала.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

08.02.2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У цій заяві вказано, що відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею і Банком договір надання банківських послуг.

Тим же способом підтверджено ознайомлення і згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті Банку.

Відповідач виявила бажання оформити платіжну картку кредитка "Універсальна".

Із наданої Банком довідки вбачається, що відповідачу були видані три кредитні картки: 08.02.2012 року із терміном дії до листопада 2015 року; 17.07.2013 року - до липня 2017 року; 11.09.2014 - до вересня 2018 року.

Відповідно до довідки Банку про зміну умов кредитування відповідачу встановлювався наступний кредитний ліміт: з 08.02.2012 року - 300,00 гривень; 24.07.2013 року - 1 500,00 гривень; 12.08.2013 року - 1 800,00 гривень; 21.01.2020 року - 0,00 гривень.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч.2 ст.10561 ЦК України (у чинній на час підписання анкети-заяви редакції) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: … 3) сплата неустойки; …

У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені та штрафу, а також порядку їх нарахування.

Предметом позову у справі є кредитна заборгованість за договором від 08.02.2012 року в загальній сумі 107 438,27 гривень, яка згідно позовних вимог Банку утворилася станом на 30.04.2020 року і складається із наступних сум: тіла кредиту - 6 048,48 гривень, відсотків - 92 897,49 гривень, пені - 2 900,00 гривень, фіксованого штрафу - 500,00 гривень, процентного штрафу - 5 092,30 гривень.

На підтвердження цих вимог, окрім копії підписаної 08.02.2012 року анкети-заяви, довідок про видані кредитні картки та встановлені кредитні ліміти, Банк надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", витяг з Умови та Правили надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунок заборгованості за договором без номера від 08.02.2012 року, виписку по карткових рахунках відповідача.

Як вбачається з анкети-заяви від 08.02.2012 року, у ній зазначені лише особисті дані позичальника та те, що вона згідна з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які розміщені на офіційному сайті банку.

Жодних істотних умов договору, які передбачають складові заявленої Банком заборгованості, анкета-заява не містить.

Зокрема, у ній не визначено процентної ставка за користування кредитними коштами, не встановлено відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), їх розміру та порядку нарахування.

Проте, відповідно до виписки по карткових рахунках відповідача Банк нараховував і проводив списання відсотків, у тому числі прострочених, за використання кредитного ліміту до 01.09.2014 року за ставкою 2,5%, до 31.03.2015 року - 2,9%, з 01.04.2015 року - 3,6% на місяць, проводив списання нарахованих за прострочений овердрафт відсотків, а також пені та штрафу за прострочення кредиту.

Як на підставу проведення і списання цих нарахувань Банк у позовній заяві посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку, які вважає невід`ємними частинами укладеного із відповідачем кредитного договору в силу положень ст.634 ЦК України.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ "Приватбанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеному, матеріали справи не містять достовірних підтверджень того, що саме додані до позову витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку розуміла відповідач, ознайомилась і погодилась із ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів), їх розмірів і порядку нарахування.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" взагалі містить чотири види кредитних карт "Універсальна" і усі вони мають різні базові процентні ставки, розміри пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. За яким видом карти, відповідно на яких умовах повинно було здійснюватися кредитування відповідача, по справі не встановлено.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання.

Зазначене одночасно виключає можливість застосування положень ст.1066 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування укладення з відповідачем змішаного типу договору.

Таким чином, враховуючи відсутність по справі підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені, штрафів, надані Банком витяг з Тарифів, а також Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватись невід`ємною частиною кредитного договору.

За викладених обставин законних підстав для стягнення з відповідача заявлених у позові сум по відсотках, пені та штрафам позивачем не доведено та судом не встановлено.

Що стосується заборгованості по тілу кредиту, суд встановив таке.

До стягнення позивач заявляє 6 048,48 гривень тіла кредиту.

Із банківської виписки по рахунку вбачається, що Банк встановлював відповідачу кредитний ліміт з 08.02.2012 року в розмірі 300,00 гривень, з 24.07.2013 року - 1 500,00 гривень, 12.08.2013 року - 1 800,00 гривень, 21.01.2020 року - 0,00 гривень.

Термін дії в останнє виданої відповідачу 11.09.2014 року кредитної картки згідно довідки Банку закінчився у вересні 2018 року, тобто з цього часу відповідач не мала фактичної можливості користуватись кредитними коштами.

З дня підписання 08.02.2012 року анкети-заяви відповідач постійно здійснювала операції по зняттю та поверненню коштів.

В останнє відповідач здійснювала зняття коштів 26.06.2017 року, погашення заборгованості - 10.04.2017 року шляхом автоматичного списання з іншого карткового рахунку.

Всього відповідач використала коштів на загальну суму 15 364,97 гривень, внесла на їх погашення - 13 493,07 гривень.

Відтак сума непогашеного тіла кредиту становить 1 871,90 гривень.

Невідповідність такої суми непогашеного тіла кредиту із заявленою до стягнення сумою утворилась внаслідок зарахування Банком до тіла кредиту не лише коштів, які фактично були отримані відповідачем, але і списаних з ініціативи Банку за рахунок кредитних коштів нарахованих процентів, пені, штрафу, комісії за виготовлення картки з фото, в результаті чого необґрунтовано збільшено заборгованість за тілом кредиту.

Таким чином, судом встановлено підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Банку лише тіла кредиту в загальній сумі 1 871,90 гривень.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 1,74 % таких вимог.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором без номера від 08.02.2012 року в сумі 1871 (одна тисяча вісімсот сімдесят одна) гривня 90 копійок, яку становить заборгованість по тілу кредиту.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ "Приватбанк" 36 (тридцять шість) гривень 57 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Найменування позивача: АТ КБ "Приватбанк"; місце знаходження: вулиця Грушевського 1Д, місто Київ; код ЄДРПОУ - 14360570.

Ім`я відповідача: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій