ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

30 вересня 2020 року м. Херсон

справа № 663/3316/19

провадження № 22-ц/819/1301/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вейтас І.В., Семиженка Г.В.,

секретар Давиденко І.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Охлопкова Івана Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 04 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Шульги К.М., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У жовтні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного договору довічного утримання (догляду) від 15.11.2017 вона передала у власність ОСОБА_3 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за тією ж адресою, взамін чого ОСОБА_3 зобов`язана забезпечувати її утриманням довічно та доглядом відповідно до умов даного договору. Договором передбачено, що довічне утримання та догляд (опікування), які ОСОБА_3 зобов`язана надавати позивачці, включає щомісячне матеріальне забезпечення у розмірі 1000 грн. та щомісячне забезпечення її продуктами харчування на суму 500 грн. Щомісячне матеріальне забезпечення підлягає індексації у порядку, визначеному законом. З квітня 2018 року до вересня 2019 року ОСОБА_3 сплачувала позивачці щомісячне грошове утримання у меншому розмірі, ніж визначено договором, без індексації, що стало причиною втрати довірчих відносин та унеможливило подальше існування договору довічного утримання. Посилаючись на наведене, просила розірвати договір довічного утримання від 15.11.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0643 га, кадастровий номер 654710100:01:021:0008, за тією ж адресою.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 04 червня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, які б мали за собою наслідки розірвання договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства. Посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази та обставини по справі та дійшов помилкового висновку про необгрунтованість позовних вимог.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду, як законне та обґрунтоване, без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

15.11.2017 року ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) уклали договір довічного утримання (догляду), за умовами якого: відчужувач передає у власність, а набувач приймає у власність належний відчужувачу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування жилого будинку площею 0,0643 га кадастровий номер :01:021:0008, за тією ж адресою, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням довічно та доглядом відповідно до умов даного договору.

Довічне утримання відчужувачу включає: щомісячне матеріальне забезпечення відчужувача, вартість якого оцінена сторонами у 1000 грн. на місяць, яке підлягає індексації, а також щомісячне забезпечення відчужувача продуктами харчування, яке оцінено сторонами в 500 грн. на місяць, які мають бути зараховані до 05 числа місяця, в якому буде надаватись утримання на картковий рахунок відчужувача або видаватися відчужувачу на руки під розписку про одержання.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини першої ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України та приписами ст. 629 ЦК України передбачено, що зміст договору становить умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного стану. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторон має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

За змістом пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 цього Кодексу).

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У Пункті 5.2, 5.3 Договору передбачена індексація суми щомісячного матеріального утримання в порядку, встановленому чинним законодавством, при цьому порядок нарахування і сплати індексації договором довічного утримання не врегульовано.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що домовленість між сторонами щодо порядку сплати індексації була досягнута усно, як щодо сплати усієї суми індексації в кінці року, так і у подальшому, щодо щомісячної сплати. Крім того, встановлено, що спочатку індексація нараховувалась відповідачкою лише на щомісячне матеріальне забезпечення, у подальшому на підставі озвученої позивачкою вимоги також і на розмір щомісячного забезпечення продуктами харчування.

Зазначені обставини також не спростовувались сторонами і під час апеляційного розгляду справи.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами невиконання або неналежне виконання відповідачкою обов`язків за договором довічного утримання, які б тягнули за собою наслідок у вигляді розірвання договору. Доказів, які б підтвердили факт самоусунення відповідача від виконання зобов`язань по догляду та утриманню позивача та/або неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Зокрема безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, порушуючи умови договору, сплачує позивачу індексацію у меншому розмірі ніж потрібно, у зв`язку з чим між сторонами втрачені довірчі відносини та подальше існування договору є неможливим, оскільки зазначені обставини не можуть вважатися істотними при порушенні умов договору довічного утримання та не є підставою для розірвання договору.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Охлопкова Івана Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2020 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

Г.В. Семиженко