Ухвала

31 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 161/17770/14-ц

провадження № 61-12292ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3 043 556,79 грн, інфляційні витрати у розмірі 1 186 987,15 грн, 126 916,32 грн - 3% річних від неповернутої суми та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1 612 236 грн та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат у розмірі 1 186 987,15 грн та 3% річних у розмірі 126 916,32 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 186 987,15 грн та 3% річних у розмірі 126 916,32 грн відмовлено.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року в частині вирішення позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 1 431 320,79 грн, а також в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог залишено без змін.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 07 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року відмовлено.

У серпні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 липня 2020 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції скасувати та задовольнити його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року; скасувати рішення Апеляційного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Абзацом 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник вказує те, що апеляційний суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення частин першої, другої статті 423 ЦПК України та відмовив у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Волинської області від 17 грудня 2015 року. Зазначає, що постановою Верховного Суду від 16 січня 2020 року у справі № 161/18755/13 касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 30 серпня 2018 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 скасовано та кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину в діях останніх. Вважає, що за таких обставин виключається вина у вчиненні злочину та факт привласнення будь-яких грошових коштів, тому питання наявності підстав для цивільно-правової відповідальності має бути доведено позивачем при розгляді цивільної справи. Скасування судового рішення (вироку), яке стало підставою для ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, є, на його думку, нововиявленою обставиною, тому судове рішення має бути переглянута судом апеляційної інстанції у контексті наявності у такому випадку підстав для стягнення коштів з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування шкодиза касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 07 липня 2020 року.

Витребувати з Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/17770/14-ц.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк

до 15 вересня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк