88-ц/804/4/20
266/6357/18

Головуючий у І інстанції Шишилін О.Г. Єдиний унікальний номер 266/6357/18
Номер провадження 88-ц/804/4/20
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Принцевської В.П.,

секретар Сікора М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року, ухваленого за результатами розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2019 року, ухваленого в м. Маріуполі Донецької області та повний текст якого складено 01 березня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про перерахування щомісячних платежів, що стягуються в рахунок відшкодування шкоди завданої каліцтвом, стягнення суми недоплачених щомісячних платежів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (далі АТ «Українська залізниця») про перерахування щомісячних платежів, що стягуються в рахунок відшкодування шкоди завданої каліцтвом, стягнення суми недоплачених щомісячних платежів.

Позовна заява була вмотивована тим, що 19 квітня 1980 року при переході через залізничний шлях в м. Маріуполі в районі станції «Маріуполь-порт» в Приморському районі м. Маріуполя вона була травмована вагоном Ясиноватського відділення Донецької залізничної дороги та отримала ушкодження, внаслідок чого з 01 серпня 1988 року була визнана інвалідом 2 групи безстроково з втратою працездатність на 100 %. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 1989 року з Ясиноватського відділення Донецької залізничної дороги стягнуто на її користь в рахунок відшкодування шкоди за період з 13 березня 1989 року по 13 червня 1989 року одноразово 91 руб. 11 коп. та починаючи з 14 червня 1989 року довічно по 30 руб. 37 коп. щомісячно. При винесенні судового рішення судом здійснений розрахунок відшкодування шкоди виходячи з її середньомісячної заробітної плати і визначений розмір щомісячних платежів в розмірі 30 руб. 37 коп. безстроково, а в подальшому у зв`язку із збільшенням середньомісячної заробітної плати їй щомісячно виплачувалося по 105,74 грн. На підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2013 р. з 01 вересня 2013 року щомісячні платежі збільшено до 514,78 грн. та стягнуто з відповідача одноразово у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати заборгованість по щомісячних виплатах в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом за період з 01 січня 2004 р. по 30 серпня 2013 р. в розмірі 21004,36 грн. З лютого 2016 р. відповідач перестав їй сплачувати щомісячні платежі. У зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати та підвищенням вартості життя вважає, що в неї виникло право на збільшення розміру відшкодування шкоди з 1 грудня 2013 року. Просила стягнути з відповідача на її користь одноразово заборгованість по щомісячним виплатам за період з 01 вересня 2013 р. по 31 жовтня 2018 р. в сумі 41866,85 грн. та з 01 листопада 2018 року по 1652,26 грн. щомісячно.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Українська Залізниця» на користь ОСОБА_1 одноразово у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати заборгованість по щомісячних виплатах в рахунок відшкодування шкоди за період з 01 вересня 2013 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 41866,85 грн., та по 1652,26 грн. щомісячно, починаючи з 01 листопада 2018 року з урахуванням проведених виплат, здійснюючи виплати у визначеному розмірі в подальшому.

Стягнуто з АТ «Українська Залізниця» в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Апеляційна скарга була мотивована тим, що ПАТ «Українська залізниця» не є належним відповідачем у справі, оскільки не стало правонаступником ДП «Донецька залізниця», яке перебуває у стані припинення, залишається юридичною особою і майно якого не увійшло до статутного капіталу АТ «Українська залізниця».

За результатами розгляду апеляційної скарги, постановою Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2019 року було скасовано. В задоволені позову ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» про перерахування щомісячних платежів, що стягуються в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, стягнення суми недоплачених щомісячних платежів було відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, апеляційний суд, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України та враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 236/2729/17 та від 20 лютого 2019 року у справі № 242/4687/17, вважав, що оскільки на час винесення постанови, інвентаризація, складання передавального акту та внесення майна до статутного капіталу правонаступника не відбулися, висновок суду першої інстанції щодо покладення відповідальності на АТ «Українська залізниця» у вигляді щомісячних виплат в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, є передчасним, оскільки позивач звернувся з вимогами до неналежного відповідача.

31 липня 2020 року на адресу Донецького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Донецького апеляційного суду від 18.04.2019 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви зазначає, що під час перегляду рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2019 року їй не було відомо про існування передавального акту між відповідачем по справі та ДП «Донецька залізниця», який було складено 05.08.2015 року, оскільки АТ «Українська залізниця» цей факт приховала та не надала в якості доказів. Як наслідок, апеляційний суд відмовив їй у задоволенні позовних вимог саме з причини відсутності передавального акту, який би підтверджував перехід від ДП «Донецька залізниця» всіх прав, активів, зобов`язань і боргів в статутний капітал АТ «Українська залізниця».

Оскільки заявниця дізналась, як на її думку, про ці важливі обставини тільки 01 липня 2020 року з Постанови Великої Палати Верховного суду по справі 910/5953/17 від 16 червня 2020 року на офіційному веб-порталі «судова влада», просить задовольнити її заяву та скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 18.04.2019 року і ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.02.2019 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , суд вважає, що її заяву необхідно задовольнити з наступних підстав.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою та судовими повістками (а.с. 159-160, 161, 162), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Частиною 1 статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 вказаної вище статті, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як вбачається із ч. 4 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27 - 34 рішення «Праведная проти Росії» від 18 листопада 2004 року).

У ході розгляду справи як в суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції, заперечуючи проти вимог позивачки АТ «Українська залізниця» посилалося на те, що не правонаступником ДП «Донецька залізниця» через відсутність відповідного передавального акту.

Між тим, розглядаючи справу № 910/5953/17 Велика Палата Верховного Суду встановила наявність передавального акту ДП «Донецька залізниця», який був складений 05 серпня 2015 року (п. 44 постанови від 16 червня 2020 року).

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки зазначений передавальний акт не був предметом дослідження судом апеляційної інстанції при винесенні судового рішення у справі, його відсутність стала підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а позивачка не мала можливості надати цей доказ, оскільки відповідач стверджував про його відсутність, апеляційний суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року за нововиявленими обставинами необхідно задовольнити.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Заперечуючи проти позовних вимог в суді першої інстанції та в своїй апеляційній скарзі відповідач АТ «Українська залізниця» посилався лише на ту обставину, що не є правонаступником прав та обов`язків ДП «Донецька залізниця».

Однак, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17 відступилася від висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 236/2729/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 242/4687/17, та визначила, що АТ «Українська залізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з 21 жовтня 2015 року (п.п. 57, 64 постанови), а відтак доводи апеляційної скарги є безпідставними.

З інших підстав рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що в зв`язку із задоволенням заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами постанову Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року необхідно скасувати, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 381, 382, 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Постанови Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року скасувати.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 лютого 2019 року залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2020 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

В.П. Принцевська