Справа № 331/2101/20
Провадження № 2/331/1178/2020
18 серпня 2020 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Світлицької В.М.,
за участю секретаря - Рухлової М.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позову вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2018 р. їй та відповідачу належали по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 . На підставі договору дарування частки квартири від 26.03.2019 р. відповідач подарував позивачу належну йому 1/2 частку у вказаній квартирі. З того часу позивач є одноосібним власником вказаної квартири. З моменту укладення договору дарування відповідач за вказаною адресою не мешкає, проте він зняття з реєстрації місця проживання ухиляється. Внаслідок бездіяльності відповідача ОСОБА_1 несе зайві витрати на утримання житла, оплачуючи комунальні послуги, отже порушуються її право на володіння та розпорядження власністю. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 11.06.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечували.
Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав.
Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №01-71/7448, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 з 21.02.1986 року по теперішній час.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення засобами поштового зв`язку рекомендованих листів з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання. Як вбачаться з повідомлення, що повернувся на адресу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 30.06.2020 р., його було повернуто з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній».
Відповідач повторно повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення рекомендованого листа за його зареєстрованим місцем проживання, який було повернуто 20.07.2020 р. з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній».
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М., ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 .
Згідно з договором дарування частки квартири від 26.03.2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Любіченковським О.О., ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/7448 місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 з 21.02.1986 року по теперішній час.
В судовому були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які кожен окремо підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 не проживає довгий час.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З`ясувавши всебічно, повно та об`єктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Так, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час в спірній квартирі не мешкає, житлово-комунальні послуги відповідач не сплачує, однак з реєстраційного обліку не знявся.
При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився і жодним чином позовні вимоги не спростував. Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надав.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому що її інтереси порушені, вона не має змоги вільно користуватися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач тривалий строк понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає.
Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 280, 282, 354 ЦПК, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька