Справа № 2-1335/11
Провадження № 6/307/22/20
У Х В А Л А

04 лютого 2020 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за заявою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного правління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного правління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося в суд із вищевказаною заявою.

Посилається на те, що 05.10.2011 р. Тячівським районним судом ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості у розмірі 70651.22 грв. та судові витрати у розмірі 826.51 грв.

Рішення суду набрало законної сили 17.10.2011 р.

На виконання вказаного рішення АТ «Ощадбанк» отримало виконавчий лист 2-1335/11, виданий 31.10.2011 р. по боржнику ОСОБА_1 , який направлено до примусового виконання в органи ДВС.

Через відсутність будь-якої інформації по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 2-1335/11, виданого 31.10.2011 р. Тячівським районним судом, на адресу Головного територіального управління юстиції Закарпатської області надіслано заяву про хід виконавчого провадження.

29.11.2019 р. АТ «Ощадбанк» отримало лист Тячівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, з якого вбачається, що виконавчий лист на виконанні у державній службі не перебуває.

23.12.2013 р. державним виконавцем сформовано постанову про повернення виконавчого документа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 стягувачу, та станом на 04.11.2019 р. до відділу не пред`являвся, тобто даний документ було втрачено, проте не наданий жоден доказ про вручення стягувачу виконавчого документу та постанови, зокрема, копії реєстру відповідного поштового відправлення, корінця поштового повідомлення.

Зазначену постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2013 р., разом з оригіналом виконавчого листа АТ «Ощадбанк» не отримав.

Просить видати дублікат виконавчого листа № 2-1335/11. виданого 31.10.2011 р. Тячівським районним судом, та поновити пропущений строк для пред`явлення його до виконання.

Представник банку надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заяву підтримує повністю.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву банку суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 05.10.2011 року Тячівським районним судом ухвалено рішення, за яким із ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного правління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» стягнуто 70651.22 грв. заборгованості за кредитним договором та 826.51 грв. судових витрат.

Вищевказане рішення набрало законної сили 17.10.2011 р.

31.10.2011 р. Тячівським районним судом було видано виконавчий лист 2-1335/11, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором, який 15.11.2011 р. був направлений начальнику відділу ДС Тячівського РУЮ в Закарпатській області Андрійцьо Р.В.

З листа акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного правління № 106.14-12/1-155 від 17.10.2019 р. вбачається, що 03.04.2018 р. банком було отримано відповідь державного виконавця Пилипець Р.В. про повернення 23.12.2013 р. виконавчого листа.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 15 та ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 частини 1-4 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 433 ч. 2 ЦПК України визначено, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до вимог п. 17.4. Перехідних положень ЦПК України, суд може видати дублікат виконавчого документа лише у тому разі якщо стягувач або держаний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Рішення Тячівського районного суду набуло законної сили 17.10.2011 р., а виконавчий лист пред`явлений до виконання 15.11.2011 р.

Як вбачається із довідки начальника Тячівського РВДВС від 04.11.2019 р. згідно бази даних АСВП постановою державного виконавця від 23.12.2013 р. був повернутий стягувачу і більше до виконання не пред`являвся.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа банк звернувся до суду 13.12.2019 року, майже через шість років.

Тобто на протязі такого тривалого періоду часу банк не цікавився ні ходом виконання судового рішення ні місцем знаходження виконавчого листа.

Будь-яких поважних причин цього банк суду не повідомив.

За таких обставин підстави для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відсутні.

Тому, керуючись ст. 433 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного правління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий В.І. Гримут