Справа № 750/9496/19
Провадження № 2/750/52/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.,

за участю представників сторін,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про виселення,

в с т а н о в и в :

Чернігівська міська рада звернулась до суду з позовом та просить виселити ОСОБА_1 з житлового приміщення, а саме з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення, мотивуючи вимоги тим, що рішення про надання квартири АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 виконавчим комітетом Чернігівської міської ради не приймалося, ордер не видавався, договір найму жилого приміщення не укладався, ОСОБА_1 не є членом сім`ї колишнього наймача та згідно наявної інформації статус ОСОБА_1 «піднаймач», тому він підлягає виселенню як особа, що проживає в квартирі без правових підстав.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач заселився у квартиру на законних підставах в якості члена сім`ї квартиронаймача.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Деснянської районної ради народних депутатів №77 від 13.03.1989 року «Про відкриття особових рахунків по ЖЕУ району» дозволено відкрити особові рахунки на ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

На однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 особовий рахунок було відкрито на ОСОБА_2 , склад сім`ї одна особа. ОСОБА_1 був зареєстрований у зазначеній квартирі з 31.01.2006 року в якості піднаймача, за заявою ОСОБА_2 про його реєстрацію, без зазначення у заяві про його статус члена сім`ї.

Таким чином, ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно поквартирної карточки по квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 зареєстрований за даною адресою 31.01.2006 року, як піднаймач. Наймач квартири ОСОБА_2 31.05.2019 року вибула із зазначеного місця проживання у зв`язку зі смертю.

Відповідно до ст. 106 Житлового кодексу Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Згідно положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Крім шлюбу, кровного споріднення та усиновлення, сім`я може бути створена і на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЖК УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Керуючись частиною першою ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 18 ЖК УРСР передбачено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Таким чином, Чернігівська міська рада - орган місцевого самоврядування у віданні якої перебуває державний житловий фонд (житловий фонд місцевої ради) і яка здійснює управління ним.

Відповідно до статті 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Статтею 61 ЖК УРСР визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про надання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 виконавчим комітетом Чернігівської міської ради не приймалося, ордер не видавався, договір найму жилого приміщення не укладався. Також в судовому засіданні не надано доказів, що ОСОБА_1 є членом сім`ї колишнього наймача.

Суд не погоджується з доводами відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї належать дружина (чоловік), їх діти, батьки. Згідно із частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Юридичний факт проживання однією сім`єю протягом п`яти років з померлим має бути встановлений винятково рішенням суду. На даний час таке судове рішення відсутнє та відсутні підстави збереження права користування житлом за відповідачем, який не є членом сім`ї попереднього наймача.

Положеннями частини першої статті 109 ЖК УРСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст. 99 ЖК УРСР у разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім`ї, а також тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Піднаймачі і тимчасові мешканці самостійного права на займане приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Договір піднайму є похідним від договору найму.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_1 у спірній квартирі проживає без відповідної правової підстави, у зв`язку з чим підлягає виселенню із зазначеної квартири.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Чернігівської міської ради (м. Чернігів, вул. Магістратська, 7, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з житлового приміщення, а саме з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської міської ради судовий збір в сумі 1921 грн.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлено 17.08.2020.

Суддя