Справа № 313/1483/19
Провадження № 2/313/142/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді - Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Фролова М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Чкалівської сільської ради Веселівського району, Запорізької області, визнати за ним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право на отримання земельної частки (паю) розміром 8,48 умовно кадастрових гектари, на території Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької області, із земель реформованого КСП ім. Чкалова.

Присутній у судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Судові витрати залишити за позивачем.

Голова Чкаловської сільської ради Калиновський С.В., у судове засідання явку свого представника не забезпечив, але звернувся в суд із заявою про розгляд справи без участі представника їхнього представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Родинні зв`язки підтверджуються свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 13.06.1963 р. (а.с 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.10.1995 р., яке видане Чкаловською сільською радою Веселівського району Запорізької області серія НОМЕР_2 (а.с.7).

Відповідно до довідки Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 16.09.2019 р. № 814 на день смерті ОСОБА_1 з ним був зареєстрований: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с 9).

Суд встановив, що спадкодавець за життя працював у КСП ім. Чкалова, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_4. Рік вступу в члени колгоспу 1936 рік (а.с 10).

За життя спадкодавець був включений до додатку 1 до Державного акту - Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова за № 409. Дані щодо виготовлення, реєстрацію чи видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) гр. ОСОБА_2 у відділі у Веселівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області відсутні. Членам КСП ім. Чкалова видавалися сертифікати на право на земельну частку (пай) розміром 8,48 умовно кадастрових гектарів вартістю за цінами станом на 1996 рік 31 841 грн. Земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення (в тому числі землі запасу та державного резервного фонду) - передано у 2018 році у комунальну власність Чкаловської об`єднаної територіальної громади.

Зазначені обставини підтверджуються листом Відділу у Веселівському районні Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 23.08.2019 р. за № 8-0.25-685/104-19 (а.с.11).

Крім того зазначене підтверджується копією додатку 1 до Державного акту - Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова (а.с 12).

Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. 24 ППВС України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, а разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну часту (пай).

09.10.2019 р. державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Дзябко М.І. було винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії оскільки мною не було подано правовстановлюючих документів, які б підтверджували право померлого на отримання земельної частки (паю) (а.с 13).

Верховний Суд України в постанові пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р. у п. 1 зазначив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 24 ППВС України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, а разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну часту (пай).

Таким чином викладене свідчить про відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що унеможливлює реалізацію позивачем права, на спадкування за законом після його батька.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Ураховуючи вищенаведене позивач не може отримати спадщину іншим шляхом, окрім як звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідач позов визнав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивачки, яка просить судові витрати залишити за нею.

На підставі ст.ст. 41,55,124 Конституції України,керуючись ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352-354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за громадянином України ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право на отримання земельної частки (паю) розміром 8,48 умовно кадастрових гектари, на території Чкаловської сільської ради Веселівського району Запорізької області, із земель реформованого КСП ім. Чкалова.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Веселівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.02.2020 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

28.01.2020