печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі Топал А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ) про стягнення надмірно сплачених коштів, визнання виконаним та припиненим кредитний договір,

установив:

17.03.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом доАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» і з урахуванням заяви від 08.04.2020 р. просить стягнути зАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надмірно сплачені грошові кошти в розмірі 42 415,48 грн, визнати виконаним та припиненим кредитний договір б/н від 18.04.2012 р., укладений із Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк». ОСОБА_1 вимоги позову обґрунтовує тим, що 18.04.2012 р. підписав заяву до відповідача, згідно якою отримав кредит, за згодою сторін кредитний ліміт збільшувався, у серпні 2018 р.Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до нього про стягнення заборгованості, рішенням суду від 04.11.2019 р. у справі № 761/35523/18 позов задоволено частково, постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 р. рішення суду скасоване, ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено, та із наданих під час розгляду справи розрахунків вбачається, що ним зараховано на рахунок банку кошти у розмірі 59 119,97 грн, враховуючи, що ним було взято в борг 16 704,49 грн, переплата становить 42 415,48 грн. За результатами розгляду його заяви про повернення надмірно сплачених коштів у зазначеній сумі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» листом від 04.03.2020 р. відмовило у цьому і відповідач, незважаючи на постанову Київського апеляційного суду від 15.01.2020 р., вважає, що у нього наявна заборгованість перед банком, а зобов`язання за договором не припинились.

Ухвалою суду від 22.04.2020 р. відкрито провадження у справі.

Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків.

Згідно частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно частини другої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно частини другої статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Встановлено, що 18.04.2012 р. між ОСОБА_1 і Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку отримав кредит із кредитним лімітом 300,00 грн і отримав кредитну картку, за згодою сторін кредитний ліміт був збільшений, а саме: 18.04.2012 р. кредитний ліміт був збільшений до 1 300,00 грн, зміна кредитного ліміту за згодою сторін відбувалася 25.05.2012 р., 04.06.2012 р., 05.07.2013 р., двічі - 09.03.2017 р. У анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначено що, що він згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послугі Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді, та які розміщені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, отже при укладені договору сторони керувались частиною першою статті 634 ЦК України, ОСОБА_1 , приймаючи пропозицію банку, підписом у заяві про приєднання до Умов та Правилнадання банківських послуг визнав і погодився на запропоновані банком умови користування послугами банку, свідченням чого також є надані відповідачем письмові докази, зокрема, виписка по руху коштів по рахункам ОСОБА_1 станом на 25.04.2020 р., довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, довідка стосовно видачі та перевипуску кредитних карток, всього чотири картки, остання із терміном дії до грудня 2019 р.

Згідно частини першої статті 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних права та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором (частина перша статті 1054 ЦК України).

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Позивач просить визнати виконаним та припиненим кредитний договір б/н від 18.04.2012 р., укладений із Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», і такі вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує статтями 598, 599 ЦК України та тим, що, оскільки укладений між сторонами кредитний договір на підставі анкети-заяви не регулює строк повернення коштів та інші умови кредиту, враховуючи, що він достроково повернув кошти, навіть надмірно переплатив такий борг, тому кредитні (боргові) зобов`язання між банком і ним є припиненими, втім суд вбачає, що укладеним між сторонами договором визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк (пункт 1.1.7.12. договору); сторони договору визнали, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або підпадаючого під дію договору. За наявності у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, у тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії банку, дія договору припиняється після повного погашення заборгованості (пункт 1.1.7.42 договору). Надані суду докази, зокрема, виписка по руху коштів по рахункам ОСОБА_1 станом на 25.04.2020 р., свідчать, що у ОСОБА_1 обліковується заборгованість, при цьому закон встановлює, що припинення зобов`язання спричиняє не будь-яке, а лише належне його виконання, тому із статті, на яку посилається позивач, випливає, що неналежне виконання не припиняє зобов`язання, отже відсутні правові підстави визнавати договір б/н від 18.04.2012 р. припиненим. Посилання ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15.01.2020 р., якою було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2019 р. у справі № 761/35523/18 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено, як на підтвердження того, що за ОСОБА_1 було встановлено відсутність правових підстав для стягнення заборгованості та договір можна припинити, є помилковим, оскільки рішенням суду апеляційної інстанції було скасовано рішення суду першої інстанції у зв`язку з тим, що позивач не надав достатніх доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

Стосовно інших вимог, то на підтвердження заявлених позовних вимог про стягненняз Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надмірно сплачені грошові кошти в розмірі 42 415,48 грн ОСОБА_1 надано суду у якості письмових доказів копії: позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 30.08.2018 р. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розрахунком заборгованості станом на 29.08.2018 р., анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання послуг у ПриватБанку від 18.04.2012 р., рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.11.2019 р. у справі № 761/35523/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2020 р. у справі № 761/35523/18, заяви ОСОБА_1 від 17.12.2019 р. до банку про повернення надмірно сплачених коштів, відповіді банку від 04.03.2020 р. на звернення ОСОБА_1 від 25.02.2020 р.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про стягненняз Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надмірно сплачені грошові кошти в розмірі 42 415,48 грн не знайшли свого підтвердження належними доказами. З огляду на наведене, у задоволенні позову у цій частині слід також відмовити.

Керуючись статтями 11, 16, 316, 317, 321, 509, 526, 530, 531 ЦК України, статтями 1-23, 76-81, 95, 141, 258-259, 264-265, 280-282, 352, 353, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ) про стягнення надмірно сплачених коштів, визнання виконаним та припиненим кредитний договір.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Суддя Волкова С.Я.