Справа № 530/110/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

20.08.2020 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого - судді Дем`янченка С.М., за участю секретаря Тараненко Т.І., представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Босенка Т.Ю., представника відповідача СТОВ «Воскобійники», адвоката Любченка О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в залі суду в місті Зіньків Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю 'Воскобійники' про розірвання договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В:

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на праві власності має земельну ділянку площею 7,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер: :00:033:0012, на підставі державного акту на земельну ділянку ПЛ №098000, що виданий Зіньківською райдержадміністрацією 17.04.2009 р. Зазначена земельна ділянка передана позивачем в оренду відповідачу згідно договору оренди землі від 01 січня 2009 року, що зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 21.10.2010 року за № 77, та земельну ділянку площею 4,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер: :00:033:0013 і належить ОСОБА_1 , на підставі державного акту на земельну ділянку ПЛ №236634, що виданий Зіньківською райдержадміністрацією 20.06.2003 р. Зазначена земельна ділянка передана позивачем в оренду відповідачу згідно договору оренди землі від 01 січня 2009 року, що зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 02.12.2010 року за №44. Відповідно до п. 9 зазначених договорів, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент їх укладення договору складало 1458 грн. 38 коп., що вноситься як правило в грошовій формі, але за згодою сторін може бути проведена в натуральній формі. Відповідно до п.11 договорів, орендна плата вноситься до 31.12. поточного року. Відповідно до довідки за вих. № 1125 від 30.12.2019 року, виданої відповідачем, згідно вказаних договорів оренди землі за 2018 рік нарахована орендна плата в сумі 40643,76 грн, в тому числі ПДФО 7315,89 грн., та військовий збір 609,66 грн. Відповідно до довідки за вих. № 87 від 28.01.2020 року, виданої відповідачем, згідно вказаних договорів оренди землі за 2019 рік нарахована орендна плата в сумі 40643,76 грн в тому числі ПДФО 7315,89 грн., та військовий збір 609,66 грн. Відповідач порушив свої зобов`язання за вказаними договорами, не виплатив ОСОБА_1 орендну плату за 2018-2019 роки за орендовані ним належні їй земельні ділянки, хоча згідно податкової звітності зазначені нараховані суми зараховані позивачу в дохід. Позивач вважає, що відповідач допустив систематичну несплату орендної плати (два та більше випадки), передбаченої договорами, вважає, що мають місце підстави для розірвання зазначених вище договорів оренди землі.За вищезазначених обставин позивач звернулася з позовом до суду в якому просила суд розірвати договір оренди землі (земельної ділянки площею 7,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер: :00:033:0012), укладений 01 січня 2009 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області 18.06.1997 р.) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Воскобійники» (с. Воскобійники Шишацького району Полтавської області, код: 03770721), що зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 21.10.2010 року за №77. Розірвати договір оренди землі (земельної ділянки площею 4,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер: :00:033:0013), укладений 01 січня 2009 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області 18.06.1997 р.) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Воскобійники» (с. Воскобійники Шишацького району Полтавської області, код: 03770721), що зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 02.12.2010 року за № 44.

Ухвалою суду від 31.01.2020 року відкрито провадження по справі ( а.с.25).

Ухвалою суду від 17.03.2020 року призначено по справі судовий розгляд ( а.с.107).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Босенко Т.Ю. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача СТОВ «Воскобійники», адвокат Любченко О.О. позовні вимоги не визнав, послався на відзив, який приєднано до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Босенко Т.Ю., та представника відповідача СТОВ «Воскобійники», адвоката Любченка О.О., дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, вивчивши всі докази в їх сукупності і давши цим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку відповідну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю 'Воскобійники' про розірвання договору оренди землі задоволенню не підлягають , виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України (норма матеріального права) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що 01.01.2009 року між СТОВ 'Воскобійники' та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер: :00:033:0012, загальною площею 7,82 га., яка розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області строком на двадцять п`ять років, який 21.10.2010 року зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України (а.с.14-15). 01.01.2009 року між СТОВ 'Воскобійники ' та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер : :00:033:0013, загальною площею 4,41 га., яка розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області строком на двадцять п`ять років, який 02.12.2010 року зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України (а.с.16-17). ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Сулими Зіньківського району Полтавської області (а.с.7). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 098000 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,82 га., кадастровий № :00:033:0012, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області (а.с.8), що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ( а.с.10). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 236634 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,41 га., кадастровий № :00:033:0013, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області (а.с.9), що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ( а.с.11). З довідки СТОВ 'Воскобійники' від 30.12.2019 року вбачається, що згідно договору за 2018 рік нарахована орендна плата в сумі 40643,76 грн, в тому числі ПДФО 7315,89 грн та військовий збір 609,66 грн ( а.с.21). З довідки СТОВ 'Воскобійники ' від 28.01.2020 року вбачається, що згідно договору за 2019 рік нарахована орендна плата в сумі 40643,76 грн, в тому числі ПДФО 7315,89 грн та військовий збір 609,66 грн ( а.с.22). Згідно повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області від 08.11.2019 року № 689/02-14, нотаріальна контора на звернення ТОВ «Воскобійники» повідомила про відсутність технічної можливості прийняття грошових кошт на депозит (а.с.103). З платіжного доручення №31840 від 30.04.2020 року вбачається, що СТОВ «Воскобійники» перерахувало ОСОБА_1 71430 грн. 55 коп. заборгованості по орендній платі за користування земельними ділянками за 2018-2019 роки.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

За ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

В ст. 13 Закону України "Про оренду землі" зазначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) об`єкт за договором оренди землі вважається переданий орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з пункту 9 даного договору оренди, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладення договору складає - 1458,38 грн в рік, що вноситься як правило в грошовій формі, але за згодою сторін може бути проведена в натуральній формі( сільськогосподарська продукція) або відробітковій формі. Відповідно до п.10 цього договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.

Відповідно до п.11 договору орендна плата вноситься до 31.12 поточного року.

Як визначено п.14 цього договору оренди землі, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120 % облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що сторони підписали договора 01.01.2009 року.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12

Виходячи з умов договору, остаточний термін сплати відповідачем орендної плати за 2018 рік встановлено до 30 грудня. Відповідно, сплата орендної плати за користування земельною ділянкою у 2019 році повинна бути проведена до 30 грудня 2019 року.

З доводів представника відповідача СТОВ «Воскобійники», адвоката Любченка О.О. та доказів наданих на їх підтвердження вбачається, що ОСОБА_1 не надано своїх платіжних реквізитів, за якими б орендар, без узгодження із орендодавцем форми розрахунку мав би можливість здійснити розрахунок орендної плати. У січні 2020 року усім орендодавцям були направлені листи з проханням надати довідку з банку про відкритий банківський ( картковий ) рахунок, в тому числі ОСОБА_1 за Вих.№ 549 від 14.01.2020 року, але остання залишила його без реагування. Окрім цього в грудні 2019 року та січні 2020 року ОСОБА_1 особисто зверталася до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю 'Воскобійники' з проханням надати довідки про стан нарахування їй орендної плати за 2018 рік та 2019 рік, уникаючи при цьому від отримання нарахованих їй сум. Крім цього, у вересні 2017 року році СТОВ «Воскобійники» було розроблено та уніфіковано впроваджено для усіх наявних орендодавців збільшення орендної плати на відповідний щорічний коефіцієнт шляхом розроблення відповідних додаткових угод до укладених раніше договорів оренди. Таку додаткову угоду було розроблено і до договорів із орендодавцем ОСОБА_1 . Із змістом цих додаткових угод гр. ОСОБА_1 була ознайомлена, але підписати ці додаткові угоди орендодавець відмовилася, що, в черговий раз, може свідчити про факт штучного створення орендодавцем передумов для розірвання в подальшому укладеного раніше договору оренди землі. СТОВ «Воскобійники» належним чином, з дотриманням приписів податкового законодавства України, щорічно нараховуються і утримуються суми податків з доходів орендодавців (в т.ч. і гр. ОСОБА_1 ), які останні отримують від надання майна в оренду, що вкотре свідчить про неухильне виконання своїх зобов`язань СТОВ «Воскобійники» як орендаря земельної ділянки. Не виплата ж гр. ОСОБА_1 орендної плати за 2018-2019 роки обумовлена виключно ухиленням самого орендодавця від отримання цих виплат. До даного відзиву стороною відповідача надана копія картку рахунку 68.6.1 довідки з якої вбачається нарахування орендної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року - 31.12.2019 року (а.с.36-38) та отримання нею орендної плати по 2018 рік, грішми та сільськогосподарською продукцією. Разом з цим суд вважає, що СТОВ «Воскобійники» в 2018 - 2019 роках нараховувало орендну плату ОСОБА_1 та сплатило податок, намагалося внести кошти по орендній платі за землю на депозит нотаріусу, але отримало відмову (а.с.103), що підтверджує той факт, що відповідач не ухилявся від обов`язку виплати орендної плати. Натомість позивач ОСОБА_1 в 2018-2019 роках не зверталась до СТОВ «Воскобійники», щодо виплати їй орендної плати, доказів звернення суду надано не було, а тому суд вважає, що позивач навмисно не отримувала орендну плати, не надавала банківських реквізитів відповідачу з метою подальшого звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст.409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.

У відповідності до ст.ст.21-23 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю ) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно до ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з частинами 2 та 3 ст.632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В цьому контексті суд враховує висновки Верховного Суду України, що містяться в аналізі практики застосування ст.625 ЦК України в цивільному судочинстві про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Пунктом 39 цього договору встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише за умови невиплати орендної плати.

Статтями 15, 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 цього Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частина 1 ст. 27 цього Закону передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 30, 32 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 36 цього Закону, у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом «д» ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Позивач в позові посилалась на те, що відповідачем не сплачено орендну плату за 2018- 2019 роки, яка нарахована в сумі 40643,76 грн. за кожен рік, але відповідач обгрунтовував тим, що ОСОБА_1 не надала платіжних реквізитів, що стало перешкодою для її несплати. Таким чином, у даному випадку наявна систематична несплата орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки протягом 2018-2019 років відповідач не сплачував орендну плату за спірними договорами оренди землі.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже робила правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.

Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору вимагати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю. Однак, зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса.

Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором.

Відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплати цих сум.

А тому не використання СТОВ «Воскобійники» свого права на внесення орендної плати на депозит нотаріуса чи поштовим переказом не може тлумачитися як невиконання ним зобов`язання, не може тлумачитись як систематична несплата орендної плати.

Враховуючи вище викладене, а також те, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів того, що відповідач належним чином не виконував свої обов`язки як орендаря позовні вимоги ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю 'Воскобійники' про розірвання договору оренди землі задоволенню не підлягають.

Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1681грн. 60 коп. ( а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підстав викладено та керуючись ст.13,15,21-23,24,30-32 Закону України "Про оренду землі", ст.141 ЗК України, ст. 409,526,529,537,525,625,611,651 ЦК України, ст. 12,13, 81,141, 209-210, 217-246, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю 'Воскобійники' про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 7,82 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер: :00:033:0012, укладеного 01 січня 2009 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Воскобійники», що зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 21.10.2010 року за №77 та договору оренди земельної ділянки площею 4,41 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, кадастровий номер: :00:033:0013, укладений 01 січня 2009 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Воскобійники», що зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 02.12.2010 року за № 44 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 21.08.2020 року.

Суддя -