РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Українець Р.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки і піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки і піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 21 липня 2000 р. перебували у шлюбних стосунках. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 . 17 грудня 2002 р. за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати з нею, ОСОБА_4 . На час слухання справи у суді, син ОСОБА_6 проживає з нею за місцем їхньої реєстрації. Вона створила належні умови для проживання та виховання дитини. За рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 208 від 29.03.07 р. «Про зміну прізвища малолітньому ОСОБА_6 » їй надано дозвіл змінити прізвище малолітньому сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на прізвище « ОСОБА_6 ». Позивачка звертає увагу суду що ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання своєї дитини. За весь період навчання сина, ОСОБА_6 в Житомирському ліцеї № 25 з 2008 р. по 2017 р. та у Житомирському торговельно-економічному коледжі біологічний батько дитини ОСОБА_2 «батьківські збори не відвідував, навчанням сина не цікавився». Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_6 та стягнути аліменти на утримання сина.

У судовому засіданні представника позивача наполягав на задоволені позовних вимог.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог в частині позбавлення його, ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та погодився на виплату аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.12.2018 р. до досягнення дитиною повноліття та в підтвердження своєї позиції пояснили, що позивач стверджує у своїй позовній заяві про те, що він, ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання обов`язків з виховання та утримання їх спільного сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але вказана інформація не відповідає дійсності в повному обсязі у зв`язку з тим, що між ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції від 21 липня 2000 р. Ним, ОСОБА_2 було подано позов про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що подальше життя між ним та позивачкою було не можливе, але він просив розірвати шлюб, визначити строк і надати право, на спілкування зі своїм сином йому та його рідним поза місцем проживання його матері. Після розірвання шлюбу а саме, 17 грудня 2002 р. за рішенням Корольовського суду м. Житомира їх стосунки з позивачем значно погіршились. Позивачка спочатку обмежувала його, ОСОБА_2 спілкування з їх спільним сином а потім взагалі заборонила відвідувати сина йому, ОСОБА_2 та його батькам. Кожна його, ОСОБА_2 поява за адресою місця проживання його колишньої дружини, спричиняла між ними непорозуміння. Внаслідок таких відносин, він не хотів вчиняти психологічний тиск на свого сина і тому перестав наполягати на зустрічах з ним. Позиція ОСОБА_4 щодо відвідування була категорична але безпідставна тому, що він зі свого боку хотів всіляко підтримувати дитину, спілкуватися з сином та надавати йому допомогу в межах своїх можливостей. Доказом того, що він намагався допомагати фінансово та відправляв посилки поштою на адресу позивачки є квитанції з відправленими грошовими коштами та підтвердження повернення поштових переказів на його, ОСОБА_2 адресу.

В підтвердження його позиції, що він, ОСОБА_2 не погоджується з позбавленням його батьківських прав стосовно його сина, вказує той факт, що ОСОБА_4 було самостійно ініційовано питання щодо зміни прізвища їх сина з ОСОБА_6 на ОСОБА_6 . Він категорично заперечував щодо зміни вищевказаного прізвища у зв`язку з тим, що не бачив підстав для відповідних дій. Підтвердженням його доводів є лист до Заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Заічковському І.А. від 22.01.2007 року в якому він, як батько малолітнього на той час ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 вважав зміну прізвища його сина недопустимим.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 протягом останніх десяти років. Щодо виховання, утримання ОСОБА_2 сина, ОСОБА_6 пояснив, що ніякої участі у вихованні, утриманні сина, привітання на празники, батько не приймав та не вітав в той час, що мати, ОСОБА_4 не заперечувала.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судом встановлено.

Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_1 , шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, про що зроблено запис № 494 від 21 грудня 2004 р. (а. с. 13).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Житомирі. Батьками дитини вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . (а. с. 4-6).

Рішенням Житомирської міської ради № 208 від 29.03.2007 р. надано дозвіл ОСОБА_4 змінити прізвище малолітньому сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на « ОСОБА_6 ». (а. с. 12).

Зі змісту довідки Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9» Житомирської міської ради від 02.10.2018 р. № 1609 за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_4 , 1970 р. н., чоловік - ОСОБА_7 , 1974 р. н. (без реєстрації), син- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

Згідно характеристик стосовно ОСОБА_6 з Житомирського ліцею № 25 та з Житомирського торговельно-економічного коледжу, ОСОБА_6 характеризується позитивно,…біологічний батько дитини ОСОБА_2 «батьківські збори не відвідував, навчанням сина не цікавився». (а. с. 8-9).

Згідно копій фіскальних чеків «Укрпошти» за період 2002-2010 років на адресу ОСОБА_4 направлялися суми переказів та посилка. Суд звертає увагу, що на копії фіскального чеку від 04.01.2004 р. є надпис «Адресат відмовився від отримання». (а. с. 55-77).

В підтвердження не погодження ОСОБА_2 з позовними вимогами щодо позбавлення його батьківських прав, свідчить лист адресований ОСОБА_2 на адресу заступника міського голови з питань виконавчих органів ради ОСОБА_8 від 22.01.2007 р., а саме «…На Ваш запит № 21/320 від 15.01.2007 р. про моє ставлення щодо зміни та ОСОБА_6 , батьком якого я є, повідомляю: Як батько, не позбавлений батьківських прав, вважаю заміну прізвища мого сина недопустимим і категорично відказую. По натурі я людина комунікабельна і не конфліктна, приймаю посильну участь в його утриманні і маю велике бажання займатись вихованням сина в межах, дозволених Законом. Однак це не можу робити, тому що мати мого сина мені робити це не дозволяє і виключає можливість спілкування з сином. В тому випадку, якщо питання буде ставитись про заміну прізвища, я буду ставити питання про передачу сина мені на виховання. На зміну прізвища сина не згоден. Про прийняте рішення прошу мене повідомити за адресою: АДРЕСА_2 .» (а. с. 78).

Згідно Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 від 07 грудня 2010 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 80).

Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 123 від 06.02.2019 р.) «… ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання своєї дитини. За весь період навчання ОСОБА_6 в Житомирському ліцеї № 25 та у Житомирському торговельно-економічному коледжі з 2008 р. по 2017 р. біологічний батько дитини «…батьківські збори не відвідував, навчанням сина не цікавився». ОСОБА_2 понад десять років життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавився станом здоров`я сина, не піклується про його життя та розвиток, матеріальної або іншої допомоги на утримання сина не надає. (а. с. 82-83).

Зі змісту копії позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини адресовану до Корольовського районного суду м. Житомира від 06.03.2019 р. свідчить, що ОСОБА_4 було самостійно ініційовано питання щодо зміни прізвища сина з ОСОБА_6 на ОСОБА_6 . У період шлюбу ОСОБА_4 виїздила за кордон, а саме у Республіку Польща і перебувала там певний час у відрядженнях і тому тривалий час у них були відсутні інтимні стосунки. Про вагітність ОСОБА_4 повідомила його, ОСОБА_6 вже на 2-3 місяці вагітності і він був здивований у зв`язку з тим, що не пам`ятав період зачаття дитини, крім того за його підрахунками дитина мала бути зачата у той період коли остання перебувала в Польщі, однак ОСОБА_4 запевнила його в тому, що він помиляється. Після народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 поступово відсторонилася сина від нього. У подальшому спільне життя у них не склалося у зв`язку з чим вони почали жити окремо. Він, ОСОБА_6 повернувся проживати до своїх батьків.

ОСОБА_4 спочатку обмежувала його спілкування з сином, а потім взагалі заборонила його відвідувати йому, ОСОБА_6 та його батькам. Кожна його, ОСОБА_6 поява за адресою місця проживання його колишньої дружини, спричиняла непорозуміння між ними. Насамперед він не хотів заподіяти психологічної травми сину і тому перестав наполягати на зустрічах з ним. Позиція ОСОБА_4 щодо заборони йому, ОСОБА_6 у відвідуванні сина була категорична.

Вже понад 17 років він не спілкувався з сином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і після того, як його колишня дружина подала позовну заяву про позбавлення батьківських прав, він, ОСОБА_6 зустрівся з сином для того, щоб пояснити причину відсутності його, ОСОБА_6 у його, сина житті, але побачивши сина, у нього, ОСОБА_6 закралися підозри щодо того, чи є він, ОСОБА_6 його, сина, батьком.

Його підозри посилились коли він зрозумів, що дитина народилася доношена, а тому ймовірність зачаття припадала на період перебування ОСОБА_4 у Польщі.

Можливо вищевикладені обставини стали причиною розриву їх стосунків та відмовою ОСОБА_4 від надання ним, ОСОБА_6 допомоги на утримання сина, ОСОБА_6 .

У зв`язку з вищевикладеним він, ОСОБА_6 був змушений звернутися до суду з позовною заявою та ініціювати проведення ДНК експертизи на визначення кровної спорідненості між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 86-89).

Зі змісту висновку приватного психолога ОСОБА_10 свідчить, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся на консультацію до приватного психолога з запитом діагностики наявності психологічних переживань, викликаних нав`язливим візитом біологічного батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким він не підтримує стосунків з раннього віку за бажанням батька. У ОСОБА_6 виникла потреба корегування загального емоційного стану та зниження рівня тривожності, спричиненої стресовою ситуацією після візиту біологічного батька у присутності свого адвоката до навчального закладу 07.02.2019 р. з намаганням налагодити спілкування проти волі сина. Зі сторони адвоката біологічного батька був тиск щодо генетичної схожості та заохочення до спілкування попри волі повнолітнього сина. Думку 17-тирічного сина щодо небажання спілкуватися з біологічним батьком не було взято до уваги. Ставлення ОСОБА_6 , до біологічного батька нейтральне, тому що за роки дитинства батько не проявляв ініціативи у вихованні та систематичному нагадуванні про себе… (а. с. 90-91).

Суд звертає увагу, що позовні вимоги ОСОБА_4 мотивовані тим, що відповідач, ОСОБА_2 протягом тривалого часу не приділяє належної уваги розвитку свого сина та свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних із вихованням сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, та не створює умов для отримання належної освіти, матеріально не забезпечує, натомість матір`ю дитини створено усі необхідні умови для розвитку та виховання сина.

Відповідач, не погоджуючись з позицією та доводами позивача звертає увагу суду, що він, ОСОБА_2 останні сімнадцять років був позбавлений можливості бачитися з сином, проте він завжди бажав і бажає приймати активну участь у його житті, розвитку та утриманні. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, але позивачка, умисно створюючи умови для неможливого спілкування з сином, сама створила конфліктну ситуацію та перешкоджає батьку, діду та бабі бачитися з дитиною, що також свідчить про те, що він як батько не втрачав інтерес до сина.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення ОСОБА_2 проти позову про позбавлення його батьківських прав, заперечення проти зміти прізвища дитини, направлення грошових переводів та поштових посилок для дитини, свідчить про його інтерес до дитини.

Суд вважає, що направляючи позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, ОСОБА_4 не врахувала, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина доньки, позивачем не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 123 від 06.02.2019 року) не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що зазначені позивачкою ОСОБА_4 обставини про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків є підставою для позбавлення його, ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно сина, ОСОБА_6 ОСОБА_6 є помилковими у зв`язку з чим у задоволені позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно йог осина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід відмовити.

Щодо позовних вимог стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.12.2018 р. до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 150, ч. 4 ст. 155, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165, ст. 180, 182 Сімейного кодексу України, п. п. 14, 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», керуючись ст.ст.10, 11, 57, 209, 212, 213, 214, 215, 225, 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки і піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Житомир (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.12.2018 р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Житомир (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі пододання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка