УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.

за участю секретаря Білої А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні скаргу ОСОБА_1 на дії Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: ОСОБА_2 мотивуючи тим, що на примусовому виконанні в Суворовському районному відділі державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває рішення Суворовського районного суду м. Херсона про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.04.2011 року і до досягнення повноліття. При оформленні документів щодо його власності він дізнався, що Суворовським районним відділом державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешт на все належне йому майно, як боржника, при виконанні провадження № 27671387, відкритого 19.07.2011 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2178, виданого 13.07.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона. Станом на 01.07.2020 року заборгованість по сплаті аліментів у неї відсутня, тому останній звернувся до державного виконавця Диканського РВ ДВС з питанням щодо зняття арешту з майна, однак ним в проведенні таких дій було відмовлено, через відсутність підстав для зняття такого та запропоновано звернутись до суду. Просить визнати постанову старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби в м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 27671387 від 01.08.2012 року про накладення арешту на все рухоме на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 неправомірною; визнати дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби в м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьменко Вікторії щодо відмови у скасуванні арешту неправомірною; зобов`язати Суворовський районний відділ державної виконавчої служби в м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення шляхом прийняття у виконавчому провадженні № 27671387 постанови про зняття арешту з всього майна, яке належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час там місце розгляду справи, надали заяву про проведення розгляду справи без їх участі, скаргу підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

ОСОБА_2 та державний виконавець в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час там місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Суворовському районному відділі державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває рішення Суворовського районного суду м. Херсона про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.04.2011 року і до досягнення повноліття.

В силу статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Оскільки, при примусовому виконанні рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 2-2178/11 ОСОБА_1 мав заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні винесено постанову про арешт майна.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів про виконавчому листу №2-2178/11 виданому 13.07.2011р. Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.04.2011 року і до досягнення повноліття, переплата станом на 01.03.2020року становить 2389,63грн. Заборгованість станом на 01.07.2020 рік відсутня.

У зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця щодо зняття арешту з майна божника, однак.09.09.2020 року листом Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на його заяву про зняття арешту в зв`язку з відсутністю заборгованості було відмовлено з посиланням на ст 59 Закону України «Про виконавче провадження» та запропоновано звернутись до суду.

Однак, відповідно до чинного законодавства, а саме п.7 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Хоча, на даний час, рішення суду не виконано, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають стягненню з ОСОБА_1 до досягнення дитиною 18 років, однак, станом на 01.07.2020 року заборгованість по сплаті аліментів у боржника ОСОБА_1 відсутня

Державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не доведено належними та допустимими доказами правомірності подальшого існування арешту, накладеного на рухоме майно ОСОБА_1 , адже у розрахунку заборгованості по сплаті аліментів зазначено про відсутність заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2020 року.

Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

За статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного Кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», а саме п. 18 роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Отже, враховуючи вище викладені обставини, приймаючи до уваги той факт, що на час звернення до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також при зверненні зі скаргою до суду, заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня, тобто припинили існувати ті умови, які були підставою для накладення арешту, а подальше існування арешту є необґрунтованим та порушує права скаржника, як власника майна, тому такий арешт має бути знятим, а тому обставини, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги звернення зі скаргою до суду знайшли своє підтвердження, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 1, 56, 59 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. ст. 316, 391 ЦК України, ст. ст. 447, 451, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати постанову старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби в м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 27671387 від 01.08.2012 року про накладення арешту на все рухоме на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 неправомірною.

Визнати дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби в м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кузьменко Вікторії щодо відмови у скасуванні арешту неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Суворовський районний відділ державної виконавчої служби в м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з всього майна, яке належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 по виконавчому провадженню № 27671387.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

СуддяО. І. Кузьміна