ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6535/20 Справа № 215/6698/19 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач:- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року, ухваленого суддею Науменко Я.О. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 26 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивачОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до свого батька ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно позивача рішенням суду від 28.12.2011. На даний час позивач навчається на денному відділенні Індустріального коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», отримує стипендію. У зв`язку із навчанням на денній формі він не має змоги працювати. Для його повноцінного розвитку йому необхідно щомісячне матеріальне забезпечення - витрати для придбання їжі, одягу, взуття, ліків, інших предметів, необхідних для нормального фізичного, духовного і культурного розвитку. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період навчання. У зв`язку з тим, що відповідач не бажає добровільно допомагати йому, він змушений звернутись до суду. Просив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу на своє утримання у зв`язку із навчанням до досягнення ним 23-річного віку.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь та утримання ОСОБА_1 , який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 13 листопада 2019 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23-х років.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу допущено до негайного виконання.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм чинного законодавства ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.

При цьому, скаржник наголошує на тому, що судом порушено норми процесуального права, оскільки у позову не зазначено ціни позову, що було підставою для залишення позову без руху. Також вказує на порушення судом першої інстанції вимог ст.81 ЦПК України, зазначаючи, що суд з власної ініціативи збирав докази по справі, а саме без наявності клопотання позивача або іншої сторони про витребування доказів, витребував з Криворізької північної об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області інформацію про доходи відповідача, поклавши цю інформацію про доходи в основу рішення. Відповідач вважає, що докази про його доходи були отримані з порушенням норм процесуального права, а відтак вони не повинні братись судом до уваги при ухваленні рішення. Також, скаржник вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами можливість відповідача надавати йому допомогу та не доведена потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням. Посилаючись на довідки про доходи позивача, вказує, що позивач навчається на безоплатній основі і його щомісячний дохід на 370% перевищує визначений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, що також, вказує на відсутність потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням що позивач сам визнав той факт, що він не витрачає коштів на приладдя для навчання, проїзд до місця навчання, не несе витрат на проживання за місцем навчання, не сплачує комунальні послуги за місцем мешкання у бабусі.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом перевірено та встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 , є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видано 15 березня 2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №118 (а.с.54).

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 28.12.2011 відповідач ОСОБА_2 та мати дитини - ОСОБА_3 були позбавлені батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 та з них були стягнуті аліменти у розмірі по 1/4 частині їх доходів до повноліття дитини (а.с. 8-9).

Рішенням виконкому Тернівської районної у місті ради №29 від 18.01.2012 малолітньому ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківських піклування. (а.с.7).

Згідно з довідкою №236 від 10.07.2019, позивач ОСОБА_1 навчається у Індустріальному коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» з 01.09.2016. Термін закінчення навчання 30.06.2020. Знаходиться на повному державному забезпеченні. (а.с. 11).

За відомостями, що містяться у копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до довідки про доходи, що видана навчальним закладом позивачу ОСОБА_1 , останній мав дохід за період з 01 березня 2019 року по 31 травня 2019 року у розмірі 19799,87 грн. (а.с.13).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 16 вересня 2015 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_7 , актовий запис №630 (а.с.36).

З копії посвідчення серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_7 є законним представником дитини-інваліда ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с37).

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 підтверджено перебування відповідача ОСОБА_2 у зареєстрованому 13.08.2015 шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.38).

Згідно з довідкою від 15.11.19, що видана КП «Криворізька міська лікарня №8» ОСОБА_2 знаходиться на «Д» обліку у ревматолога с діагнозом ревматоїдний артрит, поліартрит та потребує постійного амбулаторного лікування та реабілітацію (а.с. 44).

Виписками із медичної карти стаціонарного хворого та копіями квитанції підтверджуються витрати на лікування ОСОБА_2 (а.с.41,42,43,45,6).

З 13 січня 2020 року по 19 квітня 2020 року ОСОБА_1 направлявся на виробничу навчальну та технологічну практику до ПрАТ «ЦГЗК». (а.с. 51, 52).

Згідно з довідкою про доходи, що видана навчальним закладом Індустріальний коледж ДВНЗ «Криворізький національний університет», ОСОБА_1 мав дохід за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 78902,27грн. (а.с.53).

Відповідно до копії постанови про відкриття провадження від 11.12.2019, з ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі ј частини його доходів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 (а.с.55).

14.12.2019 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу видано виконавчий лист у справі №215/6860/19 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини його доходів на користь ОСОБА_7 , на весь час її проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_6 , але не більше ніж до досягнення дитиною повноліття.

Постановою від 16.01.2020 державного виконавця Тернівського ВДВС у місті Кривому Розі відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі №215/6860/19 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини його доходів на користь ОСОБА_7 , на весь час її проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_6 , але не більше ніж до досягнення дитиною повноліття. (а.с.57).

Згідно з довідками про доходи від 20.02.2020, що видані ТОВ «НІКА ПЛАТИНУМ», ОСОБА_3 працює оператором заправних станції та за період з січня 2019 року по травень 2019 року мала заробітну плату у розмірі 39929,42 грн., а за період з листопада 2019 року по 31 грудня 2019 року мала заробітну плату у розмірі 12724,99грн. (а.с.52,53).

Відповідно до інформації, що надана Криворізькою північною ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідач ОСОБА_2 отримує дохід у ПАТ «ЦГЗК», та його заробітна плата у 1 кварталі 2019 року складала 47887,96грн., у 2 кварталі 2019 року - 77158,42грн., у 3 кварталі 2019 року - 80495,05грн., у 4 кварталі 2019 року - 90933,37грн. (а.с. 78-79, 81-82).

Суд першої інстанції, частково, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 на підставі наданих сторонами доказів виходив з того, що позивач досяг 18 річного віку, але йому не виповнилося 23-років, продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому що має постійне місце роботи і дохід у виді заробітної плати.

Колегія суддів повністю погоджується із висновком суду, а також погоджується і з визначеним судом розміром аліментів, присуджених до стягнення з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вище нормам закону.

Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Однак, відповідно до цієї статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною.

Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення.

Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання.

З вищенаведеного вбачається, що при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з`ясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги.

Судом на підставі наданих сторонами доказів, досліджених і оцінених судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 досяг 18 річного віку, але йому не виповнилося 23-років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, оскільки не має можливості працювати та заробляти собі на життя, навчаючись на денному відділенні Індустріального коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому що має постійне місце роботи і дохід у виді заробітної плати.

При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом було враховано, що позивач навчається на безоплатній основі, отримує щомісячний дохід, наявність у відповідача неповнолітньої дитини з інвалідністю та дружини, яка доглядає цю дитину, та на утримання яких з відповідача стягнуті аліменти в розмірі по 1/4 частини його доходу на кожного, також судом була врахована і потреба відповідача у постійному лікуванні через стан здоров`я, у зв`язку із чим позовні вимоги були задоволені частково, а саме в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020, що не перевищує досягнення позивачем двадцяти трьох років.

Окрім того, заперечення відповідача, що позивач не довів своєї потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням, були предметом розгляду судом першої інстанції, що повно та всебічно відображено в оскаржуваному судовому рішенні, тому доводи скаржника у цій частині колегія суддів відхиляє. Як правильно зазначив суд, позивач, навчаючись на денному відділенні вищого навчального закладу не має можливості працювати та заробляти собі на життя (харчування, купівлю взуття, одягу та приладдя для навчання, оздоровлення), а отже з батьків не знімається обов`язок по його утриманню.

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року в справі №212/6120/18 (провадження №61-16034св19).

Доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги відповідача підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2020 року.

Головуючий:

Судді: