Справа № 192/981/19
Провадження № 2/192/924/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

"25" вересня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання - Корота Л.С.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області з лютого 2008 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання їх спільної дитини в розмірі по 263 грн. щомісячно, на виконання якого, було видано виконавчий лист № 2-182/08, який знаходиться на виконанні у Новомосковському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Відповідач аліменти не сплачує, у зв`язку з чим нараховується заборгованість і станом на 01 травня 2019 року становить 15160 грн. 00 коп.

На сьогоднішній день, зі слів відповідача він змінив місце роботи, крім того має додаткову роботу, у зв`язку з чим зазначити конкретні доходи відповідача є неможливим, оскільки відповідач приховує від позивачки місце роботи та доходи.

Вважає, що той розмір аліментів, який був визначений рішенням суду в 2008 році, порушує права та інтереси дитини, адже мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, у зв`язку з чим просила змінити розмір аліментів з 263 грн. щомісячно на аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка та представник позивачки в судовому засідання позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечували проти заочного розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с. 46, 47).

У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, який бере участь у справі, суд, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та за згодою позивачки, представника позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане 30 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в період шлюбу у сторін народилась дитина - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до довідки директора КП «Солонянське ЖКУ» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області № 57 від 07 травня 2019 року, дитина ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою (а.с. 9).

З довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання заступника начальника Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області № 23966/18 від 08 травня 2019 року та розрахунку заборгованості за аліментами державного виконавця вбачається, що у відповідача наявна заборгованість в розмірі 15160 грн. 00 коп. (а.с. 10, 11).

Відповідно до довідки директора КЗО «Середня загальноосвітня школа № 80» Дніпровської міської ради № 01-34/52 від 147 травня 2019 року, ОСОБА_4 навчається у 6-Б класі (а.с. 12).

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Відповідно до ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином головною умовою зміни розміру аліментів за позовом платника або одержувача, є зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Обґрунтовуючи підстави зміни способу стягнення аліментів, позивачка в позові послалась на те, що на її думку порушуються права та інтереси дитини, адже мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Оцінивши наведені позивачкою обставини для зміни способу стягнення аліментів суд зауважує, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, оскільки позивачкою не наведеного жодної обставини які б свідчили про зміну майнового стану сторін, або фізичного стану дитини, тому суд вважає, що позивачкою не доведено підстави для зміни способу стягнення аліментів з відповідача.

Посилання представника позивачки про те, що зміна способу стягнення аліментів відбувається за бажанням особи, на чию користь суд стягнув аліменти, суд не приймає, оскільки при зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми відбувається і зміна їх розміру, що може відбуватись при наявності підстав передбачених ст. 192 СК України.

Що стосується доводів позивачки щодо встановлення нижчої межи розміру аліментів 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд зауважує таке.

Законом України від 03 липня 2018 року N2475-VII I частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавство передбачає механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть за наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, зміна мінімального розміру аліментів на законодавчому рівні не є підставою для зміни розміру аліментів судом в цій частині.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, що викладена в постанові від 20 червня 2019 року по справі №632/580/17.

Доводи представника позивача, про те, що державний виконавець відмовляється самостійно без рішення суду нараховувати позивачці аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку без рішення суду з даного питання, суд не приймає, оскільки позивачка не позбавлена можливості оскаржити бездіяльність державного виконавця з даного питання.

За таких підстав суд вважає, що позивачкою не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами наявності підстав для зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача, тому суд вважає, що в задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183, 192 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 до ОСОБА_3 , який мешкає: АДРЕСА_2 , серія та номер і реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомі про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 вересня 2020 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.