печерський районний суд міста києва
Справа № 757/912/20-ц
01 жовтня 2020 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Волкова С.Я.
секретар судового засідання Топал А.І.,
справа № 757/912/20-ц
учасники справи:
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,
У січні 2020 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 21 112 621,88 грн, посилаючись на те, що 12.03.2015 р. між ними укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 взяв у неї в борг 635 470,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 12.12.2015 р., а також взяв на себе зобов`язання щоквартально протягом строку дії договору сплачувати 1,5% відсотки від суми основного боргу, тому основна сума боргу відповідача складає 14 850 933,90 грн, сума нарахованих на позику відсотків складає 4 099 752,18 грн, крім того, враховуючи, що відповідач не повернув борг, то він повинен понести відповідальність за порушення грошового зобов`язання, сплативши 3% річних від простроченої суми, що складає 2 161 935,80 грн за період з 13.12.2015 р. по 01.10.2019 р.
Ухвалою судді від 12.05.2020 р. у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження.
Повідомленням суду від 12.05.2020 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.
Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Судом установлено, що 12.03.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг 635 470,00 доларів США (пункт 1 договору), які зобов`язався повернути 12.12.2015 р. (пункт 2 договору), що підтверджується договором (а.с. 23-24).
Разом з тим, ОСОБА_2 в зазначений у договорі строк борг не повернув.
Відповідно до статті1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти за договором позики від 12.03.2015 р. відповідно до статті 1049 ЦК України.
Із наданого позивачем до позовної заяви договору вбачається, що відповідач отримав від неї в борг 635 470,00 доларів США. Означений договір підтверджує отримання відповідачем коштів у визначеній сумі.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. (справа № 6-63цс13).
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За домовленістю сторін у договорі позики грошових коштів від 12.03.2015 р. визначено, що щоквартально протягом строку дії договору ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання сплачувати 1,5% відсотки від суми основного боргу (пункт 3 договору).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманих грошових коштів за договором позики від 12.03.2015 р., підлягає стягненню з відповідача. За розрахунком на 12.12.2015 р. сума боргу в еквіваленті за курсом Національного банку України (1 долар США - 23,37 грн) становить 14 850 933,90 грн, вказаний розрахунок позивача відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано.
Сума нарахованих на позику відсотків складає 4 099 752,18 грн, або, починаючи з 01.04.2015 р. до 01.10.2019 р., вказаний розрахунок позивача відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано.
Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Так, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач борг не повернув, тому наявні підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України. Правильність нарахованих позивачем 3% річних відповідачем не заперечувалося і не спростовано.
Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики, 1,5% відсотків від суми основного боргу (пункт 3 договору), 3% річних є обґрунтованими, доведеними.
На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 1046-1047, 1049 ЦК України, 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти за договором позики від 12.03.2015 р. у сумі 21 112 621,88 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Суддя Волкова С.Я.