Справа № 357/2414/20
Провадження 2/357/1754/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання - Александрова А. С.,

за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Рашкової В.В., відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Луцика М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Під час перебування у шлюбі з Відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №209.

Сторони на даний час проживають окремо. Дитина проживає разом з Позивачем. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину, а сама Позивач не може забезпечити її в достатньому рівні, оскільки перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною 3-х річного віку.

За таких обставин Позивач вимушена була звернутися до суду та просила в судовому порядку стягнути з Відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 15 000,00 грн., щомісячно до повноліття дитини, кошти на її утримання в розмірі 30% усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця з 28.02.2020 року і до досягнення сином трирічного віку та понесені Позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою суду від 17.04.2020 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 51 - 52).

27.05.2019 року ухвалою суду явку позивача та відповідача у судові засідання у даній справі визнано обов`язковою (а.с.67-68).

11.06.2019 року на адресу суду від представника Відповідача надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відповіді на відзив той зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 2 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону і до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позову відмовити (а.с.74-76).

27.07.2020 року на адресу суду від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, разом із підтвердженням його направлення Відповідачу. У відповіді на відзив зазначено, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та вважає їх законними та обґрунтованими та просить позов задовольнити в повному обсязі. До відповіді на відзив приєднано розрахунок витрат на правову допомогу від 24.07.2020 року (а.с.85-89, 90).

30.09.2020 року в судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Додатково пояснила, що працює неповний робочий день в ПрАТ «Київміськбуд» на 0,75 ставки, отримує загальний дохід в розмірі 7 500,00 грн. в місяць. На роботу їздить у м.Києві громадським транспортом. В цей час дитина перебуває або з нянею, або з дідусем в м.Біла Церква. Вони проживають у квартирі, яка належить їй та її матері на праві спільної власності. Інших джерел доходу Позивач не має. Вона не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною. Відповідач надає щомісячно на утримання дитини 1 500,00 грн., а також кошти на її утримання у випадку згоди на інтимні послуги у різних розмірах, але це було востаннє в березні 2020 року.

Позивач пояснила, що доказами майнового стану Відповідача, що дозволяє сплачувати такі аліменти є майно його батька. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Святошинського суду 02.04.2020 року. У дитини виявлено плоскостопість, вони з Відповідачем спільно займаються цим питанням.

30.09.2020 року в судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити.

30.09.2020 року в судовому засіданні Відповідач позовні вимоги визнав частково, в розмірі 2000,00 грн. Додатково пояснив, що між ними під час спільного проживання були сварки. Рішення про розірвання шлюбу прийняли спільно. Він допомагав матеріально Позивачу та дитині в основному за рахунок своїх батьків. Раніше ці можливості були кращі. Його батько працював підприємцем, має частку у приватній компанії. Але й зараз Відповідач приймає участь в утриманні та вихованні дитини. На даний час він працює фахівцем з продажу послуг в ТОВ «АXEL4». На час карантину працює дистанційно, влаштувався в цю компанію в лютому 2020 року. Його заробітна плата в середньому в місяць 4 500,00-4 700,00 грн., він надає дитині по 2 000,00 грн. щомісячно. Проживає в м.Києві, а дитина з Позивачем у м.Біла Церква. При цьому 2-3 дні на тиждень дитина перебуває у нього. На цей день він орендує квартиру у свого батька у м.Києві. Власного автомобіля не має, а користується автомобілем батька.

30.09.2020 року в судовому засіданні представник Відповідача позовні вимоги визнав частково, в розмірі 2000,00 грн. Додатково пояснив, що Позивачем не доведено доходи Відповідача, про які вона зазначає. Всі питання здоров`я дитини вирішуються спільно сторонами. Жодних письмових доказів Позивачем суду не надано. Дохід Відповідача не перевищує 5 000,00 грн. в місяць. В частині вимог стягнення коштів на особисте утримання Позивача просив відмовити повністю. Стосовно витрат на правничу допомогу звернув увагу, що крім договору та розрахунку не надано доказів фактичної оплати цих послуг, тому заявив клопотання, у якому просив відмовити у стягненні таких витрат.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

Сторони перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №48 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №209 (а.с.10).

Як убачається з акту про фактичне проживання від 22.02.2020 року, виданого ОСББ «Бульвар Грушевського», малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з Позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

02.04.2020 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва шлюб між сторонами було розірвано (а.с.97-100).

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач має високий дохід, але ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини.

Однак суд критично ставиться до таких посилань Позивача, оскільки до відзиву на позовну заяву Відповідачем була додана довідка від 19.05.2020 року №19-05/20-,1 яка видана ТОВ «АXEL4» Відповідачу в тому, що останній працює в ТОВ «АXEL4», займає посаду фахівця зі збуту, дохід за період з 13.02.2020 року по 30.04.2020 рік склав - 5 589,09 грн. (а.с.79). Позивач та її представник не оспорювали таких доходів Відповідача як офіційних. Будь-яких доказів отримання Відповідачем інших доходів суду не надали. Клопотань про витребування будь-яких доказів щодо доходів Відповідача суду не заявили.

Крім того, при вирішенні справи, суд враховує відомості, що містяться в наданій Відповідачем довідці №62-3-04/341150 від 28.05.2020 року АТ «УКРСИББАНК» щодо перерахунку Відповідачем коштів на рахунок Позивача в період з 04.12.2019 року по 21.05.2020 року (а.с. 80).

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім того, статтею 2 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

Положеннями ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Таким чином, виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, з метою забезпечення умов для повноцінного розвитку дитини, враховуючи майновий стан сторін та інші передбачені законом обставини, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги слід частково задовольнити, стягнувши з Відповідача на користь Позивача 2 500,00 грн. щомісячно у якості аліментів на утримання дитини та коштів на особисте утримання в розмірі 500,00 грн. щомісячно.

Стосовно вимог Позивача про стягнення на її користь понесених витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Рашковою (Баранівська) В.В. та Позивачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги від 24.02.2020 року.

Витрати на правову допомогу складаються з: вивчення наявних документів, зустріч з клієнтом - 1 година - 1 000,00 грн.; пошук та аналіз судової практики - 1,5 години - 1 500,00 грн.; підготовка та оформлення позовної заяви - 2 години - 2 000,00 грн.; участь у судових засіданнях - 2 години - 2 000,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи - 0,5 години - 500,00 грн.; робота з відзивом на позовну заяву - 1 година - 1 000,00 грн.; підготовка відповіді на відзив - 2 години - 2 000,00 грн., що разом складає 10 000 грн.

Тобто, в обґрунтування витрат на правничу допомогу, стороною позивача було додано договір про надання правової допомоги та розрахунок витрат за надану правову допомогу, який містить в собі детальний опис робіт (а.с. 37-38, 90). При цьому, доказів фактичної оплати таких витрат Позивачем суду не надано. Втім, п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України передбачає розподіл між сторонами як фактично понесених витрат на правничу допомогу, так і тих, що підлягають сплаті стороною.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача, суд враховує обставини, визначені ч.4 ст.137 ЦПК України, в тому числі й підстави відкладення судових засідань 27.05.2020 року та 27.07.2020 року (а.с. 65-66, 67, 92-94, 95).

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», у якому суд зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у певному розмірі, він виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97), при цьому судом враховано складність справи та виконаних представником робіт (наданих послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони позивача.

У даній справі суд приходить до висновку про те, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до розміру 3 000,00 грн., які необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача.

Також суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору Позивач звільнена.

На підставі ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840,80 грн. стягується з Відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76 81,141, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 28.02.2020 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) кошти на особисте утримання в розмірі 500,00 грн. (п`ятсот гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 28.02.2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок) судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05.10.2020 року.

СуддяВ. П. Цукуров