Справа №431/5374/19
Провадження №2/431/63/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 вересня 2020 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Пелиха О.О.,

за участі секретаря с/з Чесалової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Старобільського районного суду Луганської області в м. Старобільську Луганської області в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона з відповідачем ОСОБА_2 знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з березня 2016 року до січня 2017 року, що можуть підтвердити свідки. ІНФОРМАЦІЯ_1 від даних стосунків в них народився син ОСОБА_3 . Відповідач відмовляється подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства. Дитина проживає разом з позивачем та є громадянином Російської Федерації, що в порядку ст. 496 ЦК України не позбавляє її права звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідач працездатний, стан здоров`я дозволяє працювати, вважала, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини. Просила суд визнати батьківство ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , 2016 року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась. Представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Суд, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з позову позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з березня 2016 року по січень 2017 року фактично проживали у шлюбних відносинах без укладення шлюбу. Від цих стосунків сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 29.08.2018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянкою Російської Федерації (а.с.5-6).

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС Невського району комітету по справам РАЦС правітельства Санкт-Петербургу, ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Санкт- Петербург, РФ, в графі «отец» стоїть прочерк (а.с7).

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 19.03.2018, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Санкт-Петербург, є громадянином Російської Федерації (а.с.8).

Згідно копії довідки, виданої виконавчим комітетом Шульгинської сільської ради від 07.08.2019 №638, в будинку АДРЕСА_1 мешкає без реєстрації ОСОБА_1 , 1981 року народження, голова домогосподарства ОСОБА_6 , 1959 року народження, син ОСОБА_3 , 2017 року народження (а.с.10).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що є сестрою позивачки, вони постійно спілкуються з ОСОБА_1 , підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з березня 2016 року по січень 2017 року. ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилась спільна дитина хлопчик ОСОБА_3 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що його дружина ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є сестрами, тому йому відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом без реєстрації шлюбу з березня 2016 року по січень 2017 року. ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилась спільна дитина хлопчик ОСОБА_3 .

26.11.2019 року ухвалою Старобільського районного суду Луганської області у справі було призначено проведення судово-біологічної експертизи молекулярно -генетичного аналізу ДНК (а.с.29).

Згідно копії листа Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, 21.01.2020 № 19/1212СЕ-19 було складено повідомлення про неможливість проведення експертизи, а саме проведення молекулярно-генетичних досліджень, за ухвалою Старобільського районного суду під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 14.01.2020 для відбору порівняльних зразків до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з`явились ОСОБА_1 , малолітній ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 не з`явився (а.с.35-36).

Позивач вказує, що перебувала з ОСОБА_2 у стосунках без укладення шлюбу, на підтвердження чого надала копії спільних фотознімків (а.с. 42-46).

У шлюбі між собою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебувають.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності зі ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від15травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст.70 Закону України від 21квітня 1999року №606-XIV«Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно ст. 191 ч. 1 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи що відповідач ОСОБА_2 не з`явився для проведення судово-біологічної експертизи молекулярно -генетичного аналізу ДНК для визнання чи спростування батьківства щодо дитини, доказів на спростування доводів позивача не надав, застосовуючи відповідні норми права, судом встановлено, що у ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт батьківства ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_10 , тому приймаючи до уваги усі зібрані докази та обставини справи, діючи виключно в інтересах дитини, суд вважає за можливе, визнати ОСОБА_2 батьком малолітнього ОСОБА_10 .

З урахуванням викладеного вище, враховуючи, що аліменти на одну дитину присуджуються в 1/4 частині від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,76-81,89,141,258-259,263-265,267-268, 280-282, 430 ЦПК України, ст. ст.126, 141,180-182,184,191 СК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця села Байдівка Старобільського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 батьком малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Санкт -Петербург Російської Федерації, громадянина Росії.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця села Байдівка Старобільського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця села Байдівка Старобільського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок в дохід держави .Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача, код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство, України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах оплати платежу за один місяць.

Копію заочного рішення надіслати відповідачеві відповідно до ст. 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суду Луганської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О. Пелих