Провадження № 2/641/1902/2020 Справа № 641/6194/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Комінтернівський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Музиченко В.О.

при секретарі Леонідовій Т.А.

за участю сторін позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Коваленко М.В.

відповідача ОСОБА_2

справа №641/6194/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було укладено 28 квітня 2001 року в Краснопавлівській селищній раді Лозівського району Харківської області, актовий запис № 15. Також просила стягнути з відповідача щомісячно на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі Ѕ частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на неповнолітнього сина просила стягувати до його повноліття. Аліменти на утримання повнолітнього сина стягувати до закінчення його навчання, але не довше, ніж досягнення 23 річного віку. Крім того, просила стягнути на її користь судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28.04.2001 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб в Краснопавлівській селищній раді Лозівського району Харківської області, актовий запис № 15. Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сімейне життя між ними поступово погіршувалось та привело до фактичного припинення шлюбних відносин.Останні два роки, відповідач ухиляється від виконання сімейних та батьківських обов.язків, не підтримує з нею та з синами добропорядні відносини, не ставиться до них з повагою як до рідної сім,ї, а навпаки зневажливо в грубій формі постійно проявляє свою зверхність, не піклується про побут в родині, створює постійно конфліктні ситуації, тільки інколи дає кошти на їжу, які є мізерними. Молодшому сину відповідач не уділяє належної уваги, не турбується про його розвиток, не проводить з ним час, не відвідує з ним жодні розважальні чи інші заклади, за останні два роки не оплачує дитячий садок, а старшому сину , який на даний час є студентом, не надає ніякої матеріальної допомоги. За останні чотири роки жодного разу не оплатив комунальні послуги за квартиру, в якій вони проживають. Їй доводиться все робити самостійно, турбуватись та піклуватись за дітьми, забезпечувати їх. Вона вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дітей, у зв,язку з чим вона просить шлюб їх розірвати. Крім того, позивачка просить задовольнити її вимоги стосовно стягнення аліментів в розмірі Ѕ частини на двох дітей, оскільки ще з часів підготовки старшого сина до вступу в вищий навчальний заклад, вона самостійно оплачувала йому додаткові заняття з педагогом задля належного складання іспитів та вступу до університету. На даний час він є курсантом 1 курсу Харківського університету внутрішніх справ, зарахований на навчання з 16.08.2018 року, планове закінчення навчання червень 2022 року.

18 серпня 2020 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та провадження у справі відкрито , справу призначено до судового засідання.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Коваленко М.В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, та просив позов задольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі, оскільки дійсно їх сім,я існує формально, просив шлюб розірвати. Однак, в позовних вимогах про стягнення аліментів на дітей просив відмовити у повному обсязі, оскільки він дітей любить та піклується про них, матеріально їх забезпечує, це виражається в купівлі продуктів харчування, купівлі одягу для дітей, коли діти хворіли, він займався їх лікуванням, за його кошти вони їздили на оздоровлення до моря. Крім того, відповідач зазначив, що він офіційно не працює, а позивач не навела ніяких доказів того, що його матеріальне становище дозволяє йому надавати матеріальну допомогу.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 квітня 2001 року , який був зареєстрований в Краснопавлівській селищній раді Лозівського району Харківської області, актовий запис № 15

Від шлюбу мають двох синів: повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно інфомаційної довідки від 18.08.2020 року вбачається. що адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Згідно квитанції по сплаті комунальних послуг на вересень 2020 року значиться заборгованість за вищезазначеною адресою у розмірі 41225,11 грн.

Відповідно довідки Харківського міського центру зайнятості від 04.09.2020 року вбачається. що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний з 27 квітня 2020 року.

Відповідно довідки МВС України Харківського університету внутрішних справ відділу кадрового забезпечення № 2/0900-К від 14.09.2018 року вбачається. що ОСОБА_5 є курсантом 1 курсу Харківського університету внутрішних справ, зарахований на навчання з 16.08.2018 року, планове закінчення навчання червень 2022 року.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, суд приходить до висновку, що позов в частини розірвання шлюбу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності зі ст.181 СК України засоби виконання батьками обов`язків по утриманню дитини визначаються батьками за згодою.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов`язків по утриманню дітей не досягнуто.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з документів наданих до суду відповідачем , він офіційно не працює, перебуває на обліку як безробітний, однак в судовому засіданні відповідач зазначив, що матеріально має можливість забезпечувати своїх дітей, що саме так він і робить, оскільки працює неофіційно, будь яких довідок, які б свідчили про поганий стан його здоров,я, до суду відповідач не надав, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на дітей підлягають частковому задоволенню, а саме на неповнолітнього сина ОСОБА_6 , та повнолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, враховує ті обставини, що ОСОБА_5 досяг 18 років, на даний час є курсантом денної форми навчання , а тому не має змоги працювати, перебуває на утриманні матері, а відповідач знаходиться у працездатному віці, тому відповідач має змогу утримувати свого повнолітнього сина до закінчення ним навчання, оскільки він потребує матеріальної допомоги, а батько має змогу її надавати.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач має можливість утримувати матеріально свого повнолітнього сина , що продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти до закінчення сином навчання чи до досягнення ним 23 років.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

З урахування встановлених обставин, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який на даний час не є пенсіонером чи інвалідом, матеріальне становище дитини, який навчається за денною формою навчання та не має можливості працювати, що передбачає додаткові витрати на проживання, проїзд та харчування під час занять, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини аліментів. щомісяця з дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 183 СК України, визначено розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка,син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків , з ким проживає дочка, син , а також самі дочка , син , які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція ООН «Про права дитини»), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 7 ст .7 Сімейного Кодексу України - Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п.2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність у нього рухомого та нерухомого майна, та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано, тому підлягають задоволенню. Родина розпалася остаточно і відновлена бути не може.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України, судові витрати , пов,язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 ») та ОСОБА_2 , зареєстрований у Краснопавлівській селишній раді Лозівського району Харківської області 28 квітня 2001 року, актовий запис № 15- розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_9 ».

Стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку ( доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2020 року, до закінчення навчання ОСОБА_5 , але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або підписання рішення суду без його проголошення у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання , яким завершується розгляд справи.

У відповідності до п. 15 .5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції , до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1

Суддя: В. О. Музиченко