Провадження №2-з/522/540/20
УХВАЛА

30 вересня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Кузнецова В.В., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позову, відповідно до якої просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 7/50 ( сім п`ятдесятих) частин будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається з шести одноповерхових кам`яних жилих будинків, означених в схематичному плані літерами «А», «А1», «Б», «В», «К», «Л», жилою площею - 205,3 кв.м., та надвірних споруд означених: «Д» - літня кухня, «Р» - літня кухня, «З» - сарай, «П» - сарай, «И» - гараж, «Н» - сарай, «Г» - літня кухня, «М1» - навіс, «О» - сарай, №1-3,5 - огорожа, 1 - мощіння, розташованих на землях Одеської міської Ради, площею - 970 кв.м., що належать на праві власності на підставі договору дарування від 12 травня 2003 року ОСОБА_2 , та шляхом заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ) та будь-яким особам вчиняти будь які реєстраційні дії та дії щодо відчуження 7/50 ( сім п`ятдесятих) частин будинку АДРЕСА_1 , який в цілому складається з шести одноповерхових кам`яних жилих будинків, означених в схематичному плані літерами «А», «А1», «Б», «В», «К», «Л», жилою площею - 205,3 кв.м., та надвірних споруд означених: «Д» - літня кухня, «Р» - літня кухня, «З» - сарай, «П» - сарай, «И» - гараж, «Н» - сарай, «Г» - літня кухня, «М1» - навіс, «О» - сарай, №1-3,5 - огорожа, 1 - мощіння, розташованих на землях Одеської міської Ради, площею - 970 кв.м., що належать на праві власності на підставі договору дарування від 12 травня 2003 року ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що 08 травня 1998 року між нею, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстровано держадміністрацією п. Маяк Григоріопольського району Республіки Молдова.

У період шлюбу заявник та ОСОБА_2 за спільні кошти придбали 7/50 (сім п`ятдесятих) частин будинку АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що в останній час, між ними виникають суперечки та сварки, що стало причиною припинення сімейних відносин та ведення сумісного господарства. В ході конфлікту, чоловік став виганяти її з сином з будинку, посилаючись на те, що вона не має ніякого відношення до зазначеного будинку, оскільки він є єдиним його власником, так як будинок був придбаний на підставі договору дарування, хоча фактично за нього були сплачені грошові кошти, що підтверджується розпискою колишнього власника. Оскільки заявник не була присутня в нотаріальній конторі при оформленні угоди, то весь цей час вважала, що чоловік оформив договір купівлі-продажу будинку і він належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідач в процесі конфлікту зазначав, що він хоче відчужити належну їм частку спірного будинку, щоб заявниця з сином залишилися на вулиці.

Отже на сьогоднішній день існує ризик того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до можливого відчуження відповідачем належної їм частини будинку на користь інших осіб до остаточного вирішення спору по суті.

Вважає, що вказані обставини можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких заявник має намір звернутися з позовом до суду протягом десяти днів, відповідно до вимог ч.4 ст. 152 ЦПК України.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подана заявником заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином підлягає невідкладному розгляду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків: від вжиття заходів для забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів, враховуючи відповідність права чи законного інтересу, про захист яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

Таким чином, заявляючи про необхідність застосування судом заходів забезпечення у разі подання позову майнового характеру, заявнику потрібно вказати на наявність обставин, які можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову; подати докази, що засвідчують наміри відповідача розпорядитися коштами (майном), наміри ухилитися від виконання рішення суду; довести суду розумність, співмірність та адекватність заходу забезпечення; переконати суд, що такі заходи не перешкоджатимуть господарській діяльності відповідача; пред`явити пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може призвести до можливого відчуження відповідачем належної їм частини будинку на користь інших осіб до остаточного вирішення спору по суті, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких заявник має намір звернутися з позовом до суду

Жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених заявником в заяві про забезпечення позову, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, які б могли затруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення, позивачем до суду не надано.

Крім того, необхідно зазначити, що заявником не надано суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим суд немає можливості встановити власника спірного майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявник у вище зазначеній заяві про забезпечення позову не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. В заяві відсутнє достатнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні докази на підтвердження обставин викладених в заяві, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущенні заявника.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами доказування, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.В. Кузнецова