Ухвала

Іменем України

03 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 2-2268/11

провадження № 61-1653ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення коштів; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 13 березня 2014 року заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до

ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення коштів; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 16 липня 2010 року.

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та заборони комунальному підприємству Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» робити будь-які зміни в електронному Реєстрі

прав власників нерухомого майна щодо житлового будинку

АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2010 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня

2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 задоволено. Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року про скасування заходів забезпечення позову скасовано. У задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2014 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2014 року

у вищевказаній справі повернуто.

У січні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та передати справу на новий розгляд до Дніпровського апеляційного суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ.

Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; про скасування рішення третейського суду; про видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Отже, повертаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області

від 26 травня 2014 року, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, яку заявник просив переглянути за нововиявленими обставинами, у розумінні процесуального закону не є остаточним рішенням (ухвалою), яким закінчено розгляд справи, а тому не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене судові рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд

в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга

є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області

від 26 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення коштів; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б.І. Гулько

Ю. В. Черняк