Провадження № 4-с/344/58/20
У Х В А Л А

16 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі: секретаря Грегулецької Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новоселицький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), Державний виконавець Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеса Марина Олексіївна, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2016 року у справі № 344/16262/15-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та вирішено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 307020 грн. боргу, 214299,96 грн. пені та 5 236,19 грн. судового збору. 26 квітня 2019 року представник стягувача надіслав до Новоселицького РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області заяву про відкриття виконавчого провадження, оригінал виконавчого листа, квитанцію про сплату авансового внеску та копію довіреності на представництво інтересів, яка була отримана 02 травня 2019 року. В липні 2019 року стягувач отримав постанову від 25 червня 2019 року про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні № 59036518, згідно якої виконавчий лист, виданий 25 квітня 2019 року № 344/1626/15-ц повернено стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягувач оскаржив повернення виконавчого документа і ухвалою Івано- Франківського міського суду від 18 вересня 2019 року у справі № 344/16262/15-ц визнано незаконною та скасовано постанову про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні № 59036518. Вказана ухвала була направлена до Новоселицького РВ ДВС ГТУЮ 26 вересня 2019 року і отримана органом ДВС 30 вересня 2019 року. Однак жодних дій щодо відновлення виконавчого провадження посадовими особами Новоселицького РВ ДВС ГТУЮ після отримання ухвали суду не здійснювалось. Стягувач оскаржив бездіяльність і ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2019 року задоволено скаргу ОСОБА_1 , визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Доголіча В.І., яка проявилась у невідновленні у строк, передбачений ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчого провадження № 59036518; визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Доголіча В.І., яка проявилась у не надсиланні стягувачу у строк, передбачений ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про відновлення виконавчого провадження № 59036518; зобов`язано державного виконавця Доголіча В.І. винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 59036518; зобов`язати державного виконавця Доголіча В.І. направити стягувачу постанову про відновлення виконавчого провадження №59036518. 16 січня 2020 року державний виконавець Доголіч В.І. виніс постанову про відновлення виконавчого провадження № 59036518, яка отримана стягувачем. В травні 2020 року стягувач дізнався, що в 2000 році помер батько боржника ОСОБА_3 . В зв`язку з цим 25 травня 2020 року стягувач надіслав до Новоселицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) листа, згідно якого просив: звернутись до відповідних органів РАЦС та/або органів місцевого самоврядування для підтвердження факту смерті ОСОБА_3 ; звернутись до відповідних органів міграційної служби та/або органів місцевого самоврядування для встановлення того, чи був зареєстрований боржник ОСОБА_2 із покійним батьком ОСОБА_3 на час смерті останнього; звернутись до відповідних органів нотаріату для встановлення того, чи заводилась після смерті ОСОБА_3 спадкова справа та кола осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 ; звернутись до відповідних органів реєстрації прав власності на нерухоме майно та/або органів місцевого самоврядування для встановлення факту належності покійному ОСОБА_3 нерухомого майна, а також для встановлення того, на підставі яких правовстановлюючих документів покійному таке майно належало, зокрема разом із іншими особами (зареєстроване на ім`я інших осіб), як частка у спільному майні, зокрема в шлюбі з дружиною, а також частка в колгоспному дворі; встановити, чи був покійний ОСОБА_3 членом колгоспного двору та про осіб, які були членами даного колгоспного двору разом із покійним. Заява від 25 травня 2020 року була отримана державними виконавцями 27 травня 2020 року. Однак, на даний час жодних дій щодо виконання та/або перевірки відомостей, викладених в заяві від 25 травня 2020 року державним виконавцем не здійснено.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Представником скаржника подано суду заяву про розгляд скарги без його участі та скаржника, просив скаргу задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено наступні обставини.

24/03/2016 заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 307 020,00 грн. боргу, 214299,96 грн. пені та 5 236,19 грн. судового збору.

16/01/2020 державним виконавцем Новоселицького РВ ДВС ПЗМУ МЮ Доголічем В.І. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

22/05/2020 ОСОБА_1 звернувся до Новоселицького РВ ДВС ПЗМУ МЮ з клопотанням, за змістом якого повідомлено, що «… в 2000 році помер батько боржника ОСОБА_3 , в зв`язку з цим можливим є прийняття спадщини боржником після смерті батька і відповідно можливим є виконання рішення суду за рахунок спадкового майна». Просив звернутись до відповідних органів РАЦС та/або органів місцевого самоврядування для підтвердження факту смерті ОСОБА_3 ; звернутись до відповідних органів міграційної служби та/або органів місцевогосамоврядування для встановлення того, чи був зареєстрований боржник ОСОБА_2 із покійним батьком ОСОБА_3 на час смерті останнього; звернутись до відповідних органів нотаріату для встановлення того, чи заводилась після смерті ОСОБА_3 спадкова справа та кола осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 ; звернутись до відповідних органів реєстрації прав власності на нерухоме майно та/або органів місцевого самоврядування для встановлення факту належності покійному ОСОБА_3 нерухомого майна, а також для встановлення того, на підставі яких правовстановлюючих документів покійному таке майно належало, зокрема разом із іншими особами (зареєстроване на ім`я інших осіб), як частка у спільному майні, зокрема в шлюбі з дружиною, а також частка в колгоспному дворі; встановити, чи був покійний ОСОБА_3 членом колгоспного двору та про осіб, які були членами даного колгоспного двору разом із покійним.

Згідно трекінгу поштового відправлення клопотання вручено 27/05/2020.

Відповідно до ст.ст.124,129 Конституції України та ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно до пункту 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

В свою чергу в ст. 12 ЦПК України вказано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому відповідно ч. 4 до ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Скаржником не долучено до матеріалів скарги доказів того, що державний виконавець розглянув клопотання стягувача про витребування зазначеної в ньому інформації, прийняв рішення по суті розгляду про його задоволення чи відмову.

Наведене свідчить про неправомірність бездіяльності державного виконавця, яка полягає у не розгляді клопотання стягувача.

Проте, вимоги стягувача до державного виконавця перераховані в заяві, законом визначені як право, а не його обов`язок.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.6 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи проектів нормативно-правових актів» № 1380/5 від 23.06.2010 дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Тобто здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Таким чином при вирішенні питання щодо зобов`язання державного виконавця вчинити дії прийняти міри для примусового виконання виконавчого провадження та питання про зобов`язання державного виконавця звернутись з запитом до визначених скаржником органів державної влади, для встановлення факту смерті батька боржника, частки спадкового майна померлого, належності майна померлому, наявності спадкових справ відкритих боржником, є дискреційним повноваженням державного виконавця, суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції.

Таким чином скаргу не обґрунтовано в частині зобов`язання державного виконавця звернутись в зазначені в клопотанні та скарзі органи для з`ясування інформації про прийняття спадщини боржником після смерті його батька та встановлення спадкового майна.

Безпосередньо заявником в скарзі вказано, що підставою для звернення до суду стала обставина неотримання ним жодної відповіді на його клопотання від 22 травня 2020 року. Таким чином оскаржувана бездіяльність на даний час полягає у не розгляді клопотання, а не у відмові у його задоволенні.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином скаргу скаргу обґрунтовано належними правовими підставами, в частині визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання усунути порушення.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новоселицький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), Державний виконавець Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеса Марина Олексіївна, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково;

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеси Марини Олексіївни, яка полягає у не розгляді клопотання стягувача від 22/05/2020 та зобов`язати державного виконавця усунути порушення, шляхом розгляду по суті клопотання стягувача від 22/05/2020;

в іншій частині вимог відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.О. Бородовський