П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/6476/19

Номер провадження 22-ц/824/3117/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Примушка О. В..,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Марфіної Н. В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього боргу у сумі 308 200 грн., що еквівалентно 11 500 доларам США; стягнення з ОСОБА_1 неустойку за неналежне виконання договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2018 року, у розмірі 80 385 грн., з яких 20 748 грн. - пеня згідно п. 4.1 договору; 30 820 грн. - штраф згідно п. 4.3 договору; 28 817 грн. - 50 % річних згідно п. 4.4 договору.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 12 листопада 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу рецептури випікання хліба, хлібобулочних виробів та обладнання для випікання хліба, за умовами якого, продавець передав у власність покупця рецептуру випікання хліба, хлібобулочних виробів та обладнання для випікання хліба, останній в свою чергу зобов`язався сплатити кошти у розмірі 4 000 доларів США протягом одного календарного дня з моменту підписання договору, 3 000 доларів США до 20 грудня 2018 року, 3 000 доларів США до 20 січня 2019 року, 3 000 доларів США до 20 лютого 2019 року та 3 000 доларів США до 20 березня 2019 року.

Продавець зобов`язання за вищевказаним договором виконав в повному обсязі, а саме, передав покупцю обладнання та рецептуру, разом з тим, покупець сплатив продавцю лише 4 000 доларів США, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка на час подання позовної заяви складає 11 500 доларів США, що за курсом НБУ станом на день подання позовної заяви еквівалентно 308 200 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року (а.с. 32 - 37) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 339 020 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 390 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року (а.с. 78-81) заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищевказаним заочним рішенням суду, 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при укладенні договору купівлі-продажу від 12 листопада 2018 року, сторони досягли домовленості про те, що позивач передасть товар та документи, які підтверджують право власності на нього, а також технічні паспорти та сертифікати якості на товар відповідачеві, крім того, зазначить всі відомості про товар в графі специфікації, що є додатком до договору.

Позивач своїх зобов`язань за договором не виконала, проте зазначила, що надасть відповідні документи на товар протягом короткого проміжку часу, після чого сторони внесуть відповідні відомості до специфікації. Після досягнення вищевказаної домовленості сторонами було підписано договір.

Разом з тим, на час подання апеляційної скарги позивач не надала документів на підтвердження її права власності на товар.

Скаржник зазначає, що детальніше проаналізувавши зміст укладеного договору він з`ясував, що куплений ним товар належить позивачу не на праві власності, а на праві користування, що суперечить положенням Цивільного кодексу України.

Разом з тим, після отримання товару відповідач виявив, що частина його є неякісною.

На думку скаржника, відповідач не виконала належним чином умови договору, що у відповідності до ст.. 538 ЦК України надає право відповідачу зупинити виконання свого обов`язку, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі.

Крім того, позивач не вірно вказала суму коштів, які було перераховано відповідачем на її користь.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подачі відзиву

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 січня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Лисич Ю. В. підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити, з підстав викладених у ній.

Представник відповідача - адвокат Муляр А. М. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення з підстав її необґрунтованості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, що з`явились у судове засідання, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, в частині стягнення суми основного боргу за договором купівлі-продажу, суд першої інстанції виходив з того, що продавець взяті на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу від 12 листопада 2018 року, виконав, разом з тим, відповідачем було порушено умови договору в частині своєчасної сплати коштів,в зв`язку з чим наявні підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу, з огляду на таке.

12 листопада 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, продавець зобов`язується продати покупцю рецептуру випікання хліба, хлібобулочних виробів та обладнання, що було у використанні продавця (а в подальшому «товар»), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар згідно договору (а.с. 9-11).

Відповідно до п.п. 1.2., 2.1. вищевказаного договору, відомості про товар зазначаються в специфікації, що є невід`ємною частиною договору. Товар не знаходиться у власності третіх осіб та не знаходиться в оренді. Право власності на товар переходить до покупця з дати повної оплати ціни товару.

Як вбачається з п.п. 3.1, 3.3 договору купівлі-продажу, за домовленість сторін ціна товару складає 16 000 доларів США, що становить на день укладання договору еквівалент 446 240 грн. Оплата товару здійснюється покупцем в гривнях шляхом готівкового платежу або безготівкового переказу на картковий рахунок продавця, вказаний у реквізитах продавця в даному договорі, у строки та порядку визначеному пунктом 3.4. цього договору. Оплата вважається здійсненою після зарахування відповідних коштів на картковий рахунок продавця або надання продавцем власноручної розписки про отримання коштів у випадку готівкового платежу.

У відповідності до п. 3.4. покупець здійснює оплату наступним чином: 4000 американських доларів США сплачуються безготівковим переказом в гривнях по курсу НБУ на день оплати протягом календарного дня з моменту підписання сторонами цього договору та специфікації до нього (п. 3.4.1 договору); 3000 американських доларів США сплачуються безготівковим переказом на картковий рахунок продавця в гривнях по курсу НБУ на день оплати до 20 грудня 2018 року (п. 3.4.2 договору); 3000 американських доларів США сплачуються безготівковим переказом на картковий рахунок продавця в гривнях по курсу НБУ на день оплати до 20 січня 2019 року (п. 3.4.3 дговору); 3000 американських доларів США сплачуються безготівковим переказом на картковий рахунок продавця в гривнях по курсу НБУ на день оплати до 20 лютого 2019 року (п. 3.4.4 договору); 3000 американських доларів США сплачуються безготівковим переказом на картковий рахунок продавця в гривнях по курсу НБУ на день оплати до 20 березня 2019 року (п. 3.4.5 договору).

Згідно п. 4.4. договору, сторони домовились, що у разі порушень покупцем строків оплати вартості товару, останній на вимогу продавця зобов`язується сплатити п`ятдесят відсотків річних від простроченої суми і цей пункт може бути застосований у разі пред`явлення продавцем документу (договір купівлі-продажу), що засвідчує право власності продавця на обладнання, що зазначене у специфікації до цього договору.

12 листопада 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписано специфікацію до договору купівлі-продажу від 12 листопада 2018 року, згідно якої, продавець зобов`язався передати товар зазначений у ній, покупцю (а.с. 14-15).

Відповідно до Акту приймання-передачі товару до договору купівлі-продажу від 12 листопада 2018 року, товар передано повністю відповідно до умов договору, зауважень до кількості і якості товару покупець немає, недоліків товару не виявлено (а.с. 12-13).

ОСОБА_1 ОСОБА_4 грошові кошти 12 листопада 2018 року у сумах: 1 560 грн., 55 000 грн. та 55 000 грн. (а.с. 5,6,7) та 30 грудня 2018 року у сумі 15 000 грн. (а.с. 8).

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) продає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) у власність другій стороні (покупців), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатили за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно із ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно до ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач виконала взяті на себе зобов`язання відповідно до договору купівлі-продажу від 12 листопада 2018 року, зазначене підтверджується актом прийому-передачі та специфікаціює підписані сторонами (а.с. 12-13, 14-15), а саме передала відповідачу наведений в договорі товар. Натомість відповідач не надав своєчасно грошові кошти позивачу у розмірі та строки передбачені договором. Проте, оскільки відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 111 560 грн., в останнього наявна заборгованість за договором купівлі-продажу від 12 листопада 2018 року у розмірі 308 200 грн.

В апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що позивачем не було передано документів на підтвердження права власності останньої на товар, а також технічні паспорти та сертифікати якості, разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вищевказаних обставин.

Посилання скаржника на те, що після отримання придбаного ним товару, він виявив, що частина його є неякісною, а саме не працює належним чином, нічим не підтверджується і судом оцінюється критично. Оскільки, матеріали справи не містять претензій щодо комплектності товару, його якості та кількості, які б пред`являлись позивачу у разі отримання неякісного товару.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені згідно договору купівлі-продажу, з огляду на таке.

Нормами ст.ст. 526, 530 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст.. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до п. 4 договору купівлі продажу від 12 листопада 2018 року, у випадку прострочення оплати за товар покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки. У випадку порушення покупцем термінів оплати за повар передбачених цим договором більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує продавцю додатковий штраф у розмірі 10 відсотків від суми заборгованості. Сторони домовились, що у разі порушення покупцем строків оплати вартості товару, останній на вимогу продавця зобов`язаний сплатити п`ятдесят відсотків річних від простроченої суми і цей пункт може бути застосований у разі пред`явлення продавцем документів (договір купівлі - продажу), що засвідчує право власності продавця на обладнання, що зазначене у специфікації до цього договору.

Згідно положень ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У відповідності до п.п. 2, 3 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, в зв`язку з чим, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань, свідчить про не дотриманість положень закріплених ст.. 61 Конституції України.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду, щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені у розмірі 20 748 грн., та 50 % річних у розмірі 28 817 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Таким чином, в ході перегляду оскаржуваного рішення колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , висновків суду першої інстанції не спростовують, оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова