1Справа № 335/390/20 2-о/335/23/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Апаллонової Ю.В.
за участю секретаря судового засідання Жечевої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, про встановлення факту перебування на утриманні,
15.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, в якій посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_1 року. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті чоловіка, заявник звернулась до ГУПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії і зв`язку із втратою годувальника, однак їй було роз`яснено, що відсутні докази про перебування останньої на утриманні ОСОБА_2 та рекомендовано звернутися до суду.
У зв`язку із викладеним, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт перебування на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 .
В судове засідання заявник не з`явилась, проте подала до суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, свою заяву підтримує в повному обсязі.
Представник ГУПФУ у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення заявлених вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 318 ЦПК у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Згідно п. 6, ч. 1, ст. 315 ЦПК - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Встановлено, що метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу є надання можливості заявнику реалізувати своє право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Як встановлено із копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 11.09.1981 року ОСОБА_2 та заявник ОСОБА_3 уклали шлюб 11.09.1981 року (а.с.11).
Згідно копії свідоцтва про смерть від 16.08.2019 року встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13)
ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту заявник мешкала за одною адресою АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_2 (а.с.20).
Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні.
Виходячи з вимог ч.ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, серед іншого, батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.
Відповідно до п. б ч.4 ст. 30 вищевказаного Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.
Також ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наведено перелік осіб, які вважаються непрацездатними, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
В той же час, в частині 3 вказаної статті Закону, наведено перелік членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, а саме: особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Окремо, в частині 3 ст. 36 Закону встановлено, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним та встановленим той факт, що заявниця сумісно проживала із своїм чоловіком ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 до дня його смерті та знаходилася на його утриманні, зокрема одержувала від померлого чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому у зв`язку з його смертю втратила джерело засобів існування, в іншому порядку ОСОБА_1 не може встановити вказаний факт, тому факт підлягає встановленню у судовому порядку, а заява ОСОБА_1 задоволенню.
Керуючись ст.ст. 315-319, 265 ЦПК України суд, -
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, про встановлення факту перебування на утриманні, задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Запоріжжя, ІПН НОМЕР_2 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст складено 10 лютого 2020 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова