Справа № 648/3/18
Провадження № 2/648/9/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2020 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Рибас А..В.,
за участю секретаря Данильченко О.О.,
представника позивача 1 Дідуха С.П.,
прокурора Додурича С.В.,
представника відповідача 3 - адвоката Фінкевича В.Г.
розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду №3 в смт.Білозерка Херсонської області цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Херсонського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсон до Білозерської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок, -
в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебуває цивільна справа №648/3/18, у якій були об`єднані в одне провадження позовні вимоги заступника військового прокурора Херсонського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Херсон до Білозерської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок.
Представник відповідача 3 - адвокат Фінкевич В.Г., в підготовчому засіданні, посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18, викладений у постанові від 26.05.2020 року, підтримав заявлене ним клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, обґрунтовуючи його тим, що прокурор передчасно, без наявності на те правових підстав, звернувся з вказаним позовом до суду, не надавши можливості компетентному органу, а саме - Міністерству оборони України, вжити жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави.
Представник відповідача 1 - Білозерської районної державної адміністрації, в підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просили провести підготовче засідання за їх відсутності. При цьому, на адресу суду надійшло та оголошено у підготовчому засіданні 07.08.2020 року письмове клопотання, в якому Білозерська РДА просить залишити вказану позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що відсутні обставини, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання позивачами, які є самостійними юридичними особами з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави. Так, звернувшись з листом від 27.12.2017 року до Міністерства оборони України, прокурор повідомив про факт порушення вимог чинного законодавства щодо використання земель оборони, а вже 29.12.2017 року, заступник військового прокурора Херсонського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсон, звернувся до суду з вказаним позовом. Вказаний строк з 27.12.2017 року по 29.12.2017 року не є розумним терміном для реагування на повідомлення про виявлення порушень законодавства з боку компетентних органів, в зв`язку з чим, просили задовольнити надане ними клопотання.
Відповідачі 2 та 4 - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Проте, під час підготовчого засідання 07.08.2020 року ОСОБА_1 підтримала вищевказані клопотання та просила їх задовольнити.
Представник позивача 1 - Міністерства оборони України, та військовий прокурор, в підготовчому засіданні заперечили щодо задоволення вказаних клопотань, з підстав зазначених у поясненнях, а також посилаючись на те, що 20.09.2017 року рішенням Господарського суду Херсонської області у справі № 923/475/17 позовні вимоги прокурора задоволено, визнано недійсним рішення Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 14.04.2000 року № 77 «Про вилучення земельної ділянки військової частини НОМЕР_1 Херсонського гарнізону в запас сільської ради». Вказане рішення набрало законної сили 06.10.2017 року.
На думку військового прокурора та позивача 1 - Міністерству оборони України, як суб`єкту владних повноважень, під час розгляду справи № 923/475/17, стало достеменно відомо про необхідність вжиття подальших заходів позовного характеру, спрямованих на повернення земельних ділянок, які перебувають у власності відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проте, Міністерство оборони України, як суб`єкт владних повноважень, з 06.10.2017 року по 29.12.2017 року, маючи усі законні підстави та процесуальну можливість для звернення до суду з відповідними позовними заявами, а також було зобов`язано в силу вказаних нормативно-правових актів захистити порушені права держави до отримання листів прокуратури гарнізону від 27.12.2017 року, не вжило жодних заходів протягом розумного строку. Внаслідок бездіяльності суб`єкта владних повноважень, військова прокуратура Херсонського гарнізону Південного регіону України і з дотриманням приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернулася до суду з вказаним позовом.
Щодо посилання Білозерської РДА на те, що військовою прокуратурою Херсонського гарнізону не повідомлено Квартирно-експлуатаційний відділ м.Херсона про виявлені порушення закону і намір звернутися до суду, прокурором зазначено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м.Херсона не є органом державної влади, і, як наслідок, не є суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах.
Представник позивача 2 - Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсон, в підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала пояснення в яких вважала безпідставними доводи відповідачів щодо відсутності у Військової прокуратури Херсонського гарнізону підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави у вказаній справі, в зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні вказаних клопотань.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.4, 5 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).
Згідно п.3 ч.1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч. 2 статті 129 Конституції України).
У ч.3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Заступник військового прокурора цих вимог не виконав, а в позовній заяві зазначив та долучив до неї повідомлення до Міністерства оборони України про намір звернутися в суд від 27.12.2017 року.
Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України.
Вищевказаний висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18, викладеною у постанові від 26.05.2020 року.
В матеріалах справи міститься повідомлення військового прокурора Херсонського гарнізону Південного регіону України, адресоване Міністерству оборони України, про неналежний захист державних інтересів, датоване 27.12.2017 року за №2/6028.
29 грудня 2017 року, не дочекавшись відповіді від Міністерства оборони України у розумний строк, заступник військового прокурора Херсонського гарнізону Південного регіону України звернувся до суду із вказаним позовом. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо отримання вказаного повідомлення позивачем на час подання прокурором даної позовної заяви.
А отже, на час звернення заступника прокурора Херсонського гарнізону Південного регіону України до суду в інтересах держави в особі позивача Міністерства оборони України із позовом до Білозерської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок, ним не було доведено факт неналежного здійснення суб`єктом владних повноважень захисту інтересів держави.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що прокурором не повідомлено про порушені права держави - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Херсон, в чиїх інтересах військовий прокурор звернувся до суду.
В зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що на час звернення до суду заступника військового прокурора Херсонського гарнізону Південного регіону України з вказаним позовом були відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.
Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, зокрема, у випадку, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що клопотання представників відповідачів підлягають задоволенню, а позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити особі, яка звернулася з позовом, положення ч.2 ст. 257 ЦПК України, згідно з якою особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 200, 257, 258, 260, 261, 352, 353 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання представників відповідачів 1 та 3 - адвоката Фінкевича В.Г. та представника Білозерської районної державної адміністрації Ляшенко І.М., про залишення позову заступника військового прокурора Херсонського гарнізону без розгляду - задовольнити.
Позов заступника військового прокурора Херсонського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Херсон до Білозерської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсними державних актів та повернення земельних ділянок, залишити без розгляду.
Роз`яснити особі, яка звернулася з позовом та позов якої залишено без розгляду, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.
Ухвалу суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду.

Суддя Рибас А.В.