Провадження № 4-с/643/65/20
УХВАЛА

25.08.2020

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

скаргу ОСОБА_1

на дії Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного

територіального управління юстиції у Харківській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відповідно до якої просить суд:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранової В.В. по складанню розрахунку заборгованості по аліментам від 03.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58754941;

- скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 03.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58754941;

- зобов`язати головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранову В.В. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 643/1270613-ц від 13.11.2018, виданим Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частин всіх доході заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування скарги посилається на те, що в провадженні головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранової В.В. знаходиться виконавче провадження № 58754941 за виконавчим листом № 643/12706/13-ц від 13.11.2018, виданим Московським районним судом м. Харкова. 03.08.2020 року головним державним виконавцем Барановою В.В. було видано розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 01.08.2020 р. складає 79 506, 40 грн. Скаржник вважає, що даний розрахунок заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства та сформований на підставі неправдивих відомостей, оскільки у розрахунку виданим державним виконавцем відсутні відомості про сплату ним аліментів за кожний місяць, а також не вказана заборгованість на 30 число поточного місяця, сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї документи на предмет наявності підстав для прийняття її до розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з п. 13 Постанови ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями Цивільного процесуального кодексу України , та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, при оскарженні дій державного виконавця учасниками справи є державний виконавець, стягувач і боржник.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України заява повинна містити найменування та адреси учасників справи.

У зв`язку з цим, скаржнику необхідно зазначити прізвище, ім`я та по батькові та адресу стягувача.

Крім того, відповідно до вимог частини 2 статті 183 Цивільного процесуального кодексу України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Проте, в порушення вищевказаних приписів чинного законодавства скаржником до поданої скарги не було надано доказів направлення копії скарги з доданими до неї документами на адресу інших учасників справи.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне залишити подану скаргу без руху.

Керуючись ст. ст. 185, 447, 450 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- відомостей із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові стягувача та його адреси;

- доказів направлення копії скарги з доданими до неї документами стягувачу та державному виконавцю.

4. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Н.В. Новіченко