Справа № 544/47/20
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 лютого 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участі секретаря Киричевської В.М.,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач у січні 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 20.07.2009 між банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1200,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач за кредитним договором свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.10.2019 має заборгованість за договором в сумі 27740,79грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 794,90грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 20118,71грн, заборгованості за пенею 5030грн, штрафу (фіксована частина) - 500грн, штрафу (процентна складова) 1297,18грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутність на підставі поданих позивачем доказів, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час слухання справи була повідомлена належним чином в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Заяви про розгляд справи за її відсутність від відповідача не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач у своїй заяві вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.

17.02.2020 згідно ст.280 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

20.07.2009 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено договір б/н про надання кредитних коштів у розмірі 1200грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Даний договір укладений між сторонами шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне обслуговування фізичних осіб.

Банк, вважаючи, що відповідач належним чином не виконала умови договору, суму кредиту та відсотки за користування кредитом не повернула, станом на 30.10.2019 нарахував заборгованість за кредитним договором в сумі 27740,79грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 794,90грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 20118,71грн, заборгованості за пенею 5030грн, штрафу (фіксована частина) - 500грн, штрафу (процентна складова) 1297,18грн, які і просить стягнути з відповідача.

Позивачем до позову додана ухвала Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.03.2018 про передачу цивільної справи №742/4141/17 за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості до Пирятинського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю. Однак будь-яких судових рішень щодо розгляду вказаної цивільної справи позивачем не надано.

У зв`язку з чим судом у порядку ч.7 ст.81 ЦПК України витребувані з Пирятинського районного суду Полтавської області докази щодо наявності чи відсутності у провадженні суду справи №742/4141/17 за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 .

Так, у провадженні Пирятинського районного суду Полтавської області знаходилась цивільна справа №742/4140/17 (провадження №2/544/261/2018) за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно документів, що містяться в матеріалах цивільної справи №742/4140/17 (провадження №2/544/261/2018) ОСОБА_3 змінила прізвище на Скрипка.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22.06.2018 у справі №742/4140/17 (провадження №2/544/261/2018) з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість, що виникла станом на 30.11.2017, за кредитним договором б/н від 20.07.2009, укладеним між сторонами по даній справі, в сумі 11970, 28грн, яка складається з: 794,90грн - заборгованість по кредиту, 10129,18грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500грн - штраф (фіксована частина), 546,20грн - штраф (процентна складова).

Отже наведене свідчить про те, що існує рішення суду, яке набрало законної сили, яким з відповідачки ОСОБА_2 вже стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 20.07.2009 в сумі 794,90грн та відсотки, нараховані по 30.11.2017.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, з доказів, наявних у справі, убачається, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22.06.2018 заборгованість у повному обсязі в сумі 794,90грн за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Вказане стосується нарахованих та стягнутих рішенням суду відсотків в сумі 10129,18грн.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитом та пені за період після ухвалення рішення суду від 22.06.2018 суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у даній справі вимоги банку про стягнення процентів та пені після червня 2018 року (закінчення строку кредитування у зв`язку з пред`явленням до позичальника вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України шляхом подання позову до суду) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), а також з усталеною судовою практикою Верховного Суду (постанова КЦС ВС від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц, провадження №61-8449св18).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, а суд не може вийти за межі заявлених позивачем вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими.

За таких обставин, оскільки у позивача відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, проценти та пеню, нараховані в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а також проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, банк не заявляв, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю.

Керуючись ст. 6-13, 76-81, 259, 263-265, 280-281, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В.Нагорна