Справа № 753/6428/14-ц Головуючий 1 інстанція- Сирбул О.Ф.
Провадження № 22-ц/824/9522/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 серпня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Мережко М.В., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 28 травня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача по виконанню судового рішення, яку мотивував тим, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 25 червня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 839342,77 грн. та судовий збір у розмірі 3441 грн. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 09 жовтня 2014 року рішення Дарницького районного суду м.Києва в частині розподілу судових витрат змінено і стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» із кожного з відповідачів по 1720,50 грн. судового збору. В решті рішення залишене без змін.

Вказував, що 05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав вимоги № 2149/к, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» право грошової вимоги за кредитним договором № 2622/3038/88-028 від 26 березня 2008 року, укладеним з позичальницею ОСОБА_1 , та договором поруки № 2622/3038/88-028-Р-1, укладеним з ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком». Отже, відповідно до положень ст.ст.512,514 ЦК України до заявника перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. По відступлення права вимоги боржники повідомлені письмово. У зв`язку із наведеним, просив замінити стягувача по виконанню рішення Дарницького районного суду м.Києва від 25 червня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова

- 7 -

компанія «Приватні інвестиції».

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 28 травня 2020 року заява задоволена. Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 25 червня 2014 рокуу цивільній справі № 753/6428/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» подав 18 червня 2020 року до суду першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу, а також цю ж скаргу подав безпосередньо до Київського апеляційного суду. В апеляційних скаргах просить скасувати оскаржувану ухвалу в повному обсязі та відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Скарги мотивовані тим, що суд не направив скаржнику копії заяви, чим позбавив його права на надання відзиву на заяву, що у свою чергу потягло порушення його права на справедливий судовий розгляд, передбаченого ст.6 Конвенції про зхист прав людини і основоположних свобод. Окрім того, поза увагою суду залишилися обставини і юридичні факти, встановлені судовими рішеннями. Зокрема, постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 753/8951/18 скасовано ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 06 червня 2018 року і прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення боргу із ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 06 червня 2018 року зобов`язано державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м.Києва поновити порушене право ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» шляхом закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/6428/14, виданого 08 жовтня 2018 року Дарницьким районним судом м.Києва, а відтак замінено сторону у неіснуючому виконавчому провадженні.

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його заяву, а доводи апеляційної скарги ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник скаржника ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» керівник товариства Бадія В.О. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Дарницького районного суд м.Києва як незаконну.

Представник ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» адвокат Лойфер А.О. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Решта учасників належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

- 3 -

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що кредитор ПАТ «Дельта Банк» у встановленому законогм порядку відступив на підставі правочину права вимоги за кредитним договором та договоом поруки новому кредитору ТОВ «Виробнича фірма «Приватні інвестиції», а відтак наявні передбачені законом підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

При цьому суд виходив з того, що заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесую У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до положень ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (ч.1). Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.2). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття провадження (ч.5).

Аналогічні положення містить ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Під правонаступництвом як на стадії виконання судового рішення, так і до відкриття виконавчого провадження, розуміється заміна однієї із сторін (стягувача або боржника) з переходом прав і обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участь як у розгляді справи, так і у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства (ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.115 Закону України «Про виконавче провадження») заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 25 червня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 839342,77 грн. та судовий збір у розмірі 3441 грн. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 09 жовтня 2014 року рішення Дарницького районного суду м.Києва в частині розподілу судових витрат змінено і стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» із кожного з відповідачів по 1720,50 грн. судового збору. В решті рішення залишене без змін.

- 4 -

Також встановлено, що 05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав вимоги № 2149/к, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» право грошової вимоги за рядом кредитних догворів, в тому числі за кредитним договором № 2622/3038/88-028 від 26 березня 2008 року, укладеним з позичальницею ОСОБА_1 , та забезпечувальним договором поруки № 2622/3038/88-028-Р-1 від 26 березня 2008 року, укладеним з поручителем ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» (т.2 а.с.78-82)

По відступлення права вимоги боржники повідомлені письмово (т.2 а.с.83).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, враховуючи, що до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» після укладення із ПАТ «Дельта Банк» договору про відступлення прав вимоги перейшло право вимоги у спірних правовідносинахі заявник є новим кредитором відповідачів,суд обгрунтовано задоволив заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом здійснено заміну сторони стягувача у неіснуючому виконавчому провадженні, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року (справа № 753/8951/18) відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення боргу із ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» і поновлення строку для пред`явлення його до виконання, а ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 06 червня 2018 року зобов`язано державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м.Києва поновити порушене право ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» шляхом закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 753/6428/14, виданого 08 жовтня 2018 року Дарницьким районним судом м.Києва, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані з таких міркувань.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст.442 ЦПК України та ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із цих норм у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі

- 5 -

смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, внаслідок чого припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10.

Такі ж висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09, де Верхосний Суд вказав, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма ст.442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що статусу стягувача і боржника сторони набувають лише за наявності відкритого виконавчого провадження, а саме правонаступництво стягувача можливе лише моменту відкриття виконавчого провадження, є

- 6 -

безпідставними.

Окрім того, відхиляючи дані доводи колегія суддів враховує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав юдини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Посилання у скарзі на те, що суд не направив скаржнику копії заяви, чим позбавив його права на надання відзиву на заяву, що у свою чергу потягло порушення його права на справедливий судовий розгляд, передбаченого ст.6 Конвенції про зхист прав людини і основоположних свобод необгрунтовані.

По-перше, ст.442 ЦПК України, яка врегульовує питання заміни сторони виконавчого провадження, не передбачає направлення судом копії відповідної заяви учасникам справи та заінтересованим особам, як і взагалі не містить вимог до форми та змісту такої заяви.

Дана норма також не передбачає постановлення ухвали про відкриття провадження і направлення її копії стороні, бо виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та завершальною стадією цивільного процесу.

По-друге, заява про заміну сторони виконавчого провадження є заявою з процесуальних питань, загальні вимоги до форми та змісту яких, врегульовані ст.ст.182 -183 ЦПК України.

Так відповідно до ч.2 ст.183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

З матеріалів справи вбачається, що подаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження заявник додав докази надіслання цієї заяви іншим учасникам справи, в тому числі і скаржнику (т.2 а.с.87).

За таких обставин посилання скаржника ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на порушення судом положень процесуального закону і обмеження його прав необгрунтовані.

Це ж стосується посилань скаржника на обмеження його права на надання заперечень, оскільки як вище вказано заява була направлена йому ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» поштою 01 квітня 2020 року (т.2 а.с.87).

Окрім того, судова повістка про розгляд заяви вручена скаржнику 18 травня 2020 року (а.с.92), тобто завчасно (ч.5 ст.128 ЦПК передбачає не менш ніж за 5 днів) і останній мав можливість ознайомитися зі справою, проте не зробив цього, подавши напередодні розгляду заяву про відкладення з огляду на неознайомлення зі справою.

- 7 -

Посилання скаржника на незадоволення клопотання про відкладення теж необгрунтовані, оскільки згідно ст.442 ЦПК України неявка сторін, які належно повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відхилючи даний довід, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В день судового засідання, 20 серпня 2020 року скаржником подано письмові «доводи і міркування, які виникають під час судового розгляду» про те, що визначений у кредитному договорі між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_1 предмет іпотеки не може бути предметом обтяження за договором про відступлення прав вимоги від 05 лютого 20202 року.

Колегія суддів звертає увагу заявника, що такі доводи не мають значення в даній справі, в якій рішенням суду стягнуто борг за кредитом і правонаступництво стосується лише даного питання.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення заяви, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 28 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: