Справа №345/286/20
Провадження № 2/345/328/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, суд

встановив:

що позивач звернулася до суду із даним позовом мотивуючи тим, що зі своєю матір`ю ОСОБА_3 проживала разом у будинковолодінні по АДРЕСА_1 . Відповідач, який являється її рідним братом, проживав та проживає окремо, спадщину не приймав та до нотаріуса не звертався. За життя її мати 1999 року склала на неї заповіт. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати. 28.11.2019 р. нотаріусом їй були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на вищевказане будинковолодіння та на земельну ділянку для обслуговування даного будинку, та на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, 03.12.2019 р. постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ще одну земельну ділянку площею 0,4200 га з підстав відсутності державного акту на землю. Згідно Сертифікату серії ІФ № 005374 на земельний пай, що виданий на підставі розпорядження райдержадміністрації № 250 від 12.09.1995 року її матері належала земельна частка (пай) розміром 20.02 в умовних кадастрових гектарах. Постановою нотаріуса від 03.12.2019 року встановлено, що спадкодавцю на підставі сертифікату серії ІФ № 005374 були видані державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,2692 га та 0,2400 га, що становить площу 10.97 в умовних кадастрових гектарах згідно довідок міськрайонного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області у Калуському районі та м. Калуші, а на 0,4200 га, що становить площу 9,05 умовних кадастрових гектарів державний акт не видавався, отже на час смерті матері її сертифікат не був погашений. З наведених підстав просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на право на земельну частку (пай) розміром 20.02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_3 Йосифівні на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ІФ № 005374 від 21.09.1999 р.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник ОСОБА_4 подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, а справу слухати у його та позивача відсутності (а.с. 26).

Відповідач ОСОБА_2 теж у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, так як син спадкодавця спадщину не приймав і проживав окремо, а справу просить слухати без його участі (а.с. 15).

Суд, проаналізувавши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки у підготовчому судовому засіданні відповідачем позов визнано, тому у даному випадку за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі являються дітьми спадкодавиці ОСОБА_3 , що їхніми свідоцтвами про народження (а.с. 6, 8).

Після одруження позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що стверджується свідоцтвом про її одруження (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 (а.с. 10).

04.01.1999 р. ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно довідки № 730 від 30.09.2019 р., яка видана виконкомом Луківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області слідує, що позивачка до дня смерті матері постійно проживала і була зареєстрована у одному домоволодінні з матір`ю по АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Після прийняття спадщини нотаріусом позивачці були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , на земельну ділянку для обслуговування вищевказаного будинку та на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4200 га та 0,2692 га (а.с. 12, 13, 14, 15, 16).

Постановою нотаріуса від 03.12.2019 р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ще одну земельну ділянку площею 0,4200 га, що становить площу 9.05 в умовних кадастрових гектарах, оскільки на неї не видавався Державний акт про право власності на земельну ділянку, що стверджується довідками Міськрайонного управління у Калуському районі та м. Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 29.10.2019 р. № 05-11/39 та від 15.10.2019 р. № 0-9-0.18-715/173-19 (а.с. 17).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу, або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно сертифікату серії ІФ № 005374 на земельний пай, що виданий на підставі розпорядження райдержадміністрації № 250 від 12.09.1995 року матері позивачки належала земельна частка (пай) розміром 20.02 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 18).

Із постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке зазначалося судом вище слідує, що на підставі сертифікату серії ІФ № 005374 спадкодавиці були видані державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,2692 га та 0,2400 га, що становить площу 10.97 в умовних кадастрових гектарах на які нотаріусом позивачці видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

З огляду на наведене, суд вважає, що та обставина, що матері позивачки на підставі того ж сертифікату серії ІФ № 005374 не було видано державний акт на залишкову земельну ділянку площею 0,4200 га, що становить площу 9.05 в умовних кадастрових гектарах, не може порушувати реалізації прав позивачки на оформлення спадщини після смерті матері.

Судом встановлено, що інших спадкоємців за заповітом немає, та немає спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, які визначені ч. 1 ст. 1241 ЦК України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що за таких обставин, за позивачкою слід визнати право власності на вищевказане спадкове майно за заповітом після смерті матері.

На підставі ст. ст. 1217, 1225, 1268-1270, 1273, 1274 ЦК України та керуючись ст. ст. 200, 206, 263265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на право на земельну частку (пай) розміром 20.02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_3 Йосифівні на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ІФ № 005374 від 21.09.1999 р.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення.

Головуючий