Справа № 599/35/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2020 р.Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В.Г. при секретарі Грицай О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування вимог позивач вказує на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають на вихованні донькуОСОБА_3 . Дитина перебуває на обліку у служби у справах неповнолітніх та дітей, як дитина із сім`ї, що опинились в складних життєвих обставинах. Батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не реагували на зауваження та рекомендації працівників служби у справах неповнолітніх та дітей. При перевірці умов проживання дитини та батьків, працівниками служби встановлено, що в помешканні безлад, дитина не забезпечена в належній кількості продуктами харчування, відсутність приготовленої їжі, відсутні санітарно-гігієнічні умови для проживання та розвитку дитини.

Працівниками служби неодноразово проводились бесіди з батьками дитини, щодо зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків. 06 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_1 пішла в невідомому напрямку, місце знаходження та перебування невідомо, на телефонні дзвінки не відповідає, часто зникає, не цікавиться станом здоров`ям доньки, успіхами в школі, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток.

Працівники служби у справах дітей зв`язувалися з пропозицією взяття неповнолітньої ОСОБА_4 у сім`ю з батьком ОСОБА_2 на, що останній подав письмову заяву про те, що немає наміру і бажання її виховувати. Мотивуючи тим, що він не являється її біологічним батьком та не має фінансової можливості утримувати двох дітей, так як у нього на утриманні перебуває син ОСОБА_5 . Оскільки виникла безпосередня загроза життю та здоров`ю малолітньої дитини, дане питання розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини де прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої дитини. Розпорядженням голови райдержадміністрації за №531-одвід 17 грудня 2019 року. З цих підстав позивач просить суд відібрати у відповідачів дитину у зв`язку із загрозою її здоров`ю, як таких, що ухиляються від виконання батьківських обов`язків та передати для подальшого влаштування органу опіки та піклування Зборівської районної державної адміністрації.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, зіславшись на доводи викладені у ньому.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, хоча про день та час розгляду справи в суді повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили та відзив не подавали.

Судом встановлено, що відповідачі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Ярославицькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області 25 грудня 2015 року.

З довідки про склад сім`ї, виданої Зборівською міською радою Зборівського району Тернопільської області за №424 від 13.12.2019 року встановлено, що донька ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 , разом із мамою ОСОБА_1 , братом ОСОБА_4 , дядьком ОСОБА_6 , дядьком ОСОБА_7 , тіткою ОСОБА_8 , двоюрідною сестрою ОСОБА_9

31 липня 2020 року комісією з питань захисту прав дитини Зборівської районної державної адміністрації, у зв`язку з виявленням загрози життю та здоров`ю дитини, прийнято рішення про вжиття заходів щодо вилучення доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 та влаштування дитини до Тернопільського обласного спеціалізованого будинку дитини, інформувати про відібрання дитини та вирішення питання про надання статусу малолітній дитині.

З актів обстеження умов проживання від 18 жовтня 2018 р. вбачається, що родина складається з чотирьох осіб: мати ОСОБА_1 , тато ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_4 Житловий будинок в с. Ярославичі Зборівського району Тернопільської області - 3 кімнати, 1 кімната жила, інші не підлягають для проживання інші не підлягають для проживання. Належних умов не створено, у дітей не має окремого ліжка. Всі четверо членів сім`ї сплять на одному дивані, немає особистого простору для дітей. Мати зловживає спиртним, ображає дітей, залишає їх на бабусю, належної уваги вихованню дітей не приділяє.

З характеристики ОСОБА_1 наданої Зборівською міською радою за №230 від 13 грудня 2019 року вбачається, що остання зарекомендувала себе з негативної сторони, часто діти були залишені без нагляду, неналежно веде домашнє господарство, не підтримує умови проживання в житловому будинку.

З матір`ю ОСОБА_1 працівниками служби неодноразово проводилися профілактичні бесіди про необхідність добросовісного виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, створення сприятливих умов проживання для повноцінного та гармонійного розвитку дітей, створення санітарно-гігієнічних умов. Попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується офіційним попередженням про проведення профілактичних бесід від 01.10.2018 року.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 17 грудня 2019 року №351-од, затверджено висновок про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Ярославичі, Зборівського району, Тернопільської області. Влаштувати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в центр соціально психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації, вирішити питання про надання статусу малолітній дитині.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

За змістом частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо.

Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Відтак, основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи.

Суд вважає доведеним той факт, що батьки належним чином не виконують батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дитини. З наявних у справі письмових доказів встановлено, що місце знаходження та перебування матері невідоме, а батько надав письмову заяву про те, що немає наміру і бажання виховувати доньку. Мотивував тим, що він не являється біологічним батьком ОСОБА_4 та не має фінансової можливості утримувати двох дітей, так як у нього на утриманні перебуває рідний син ОСОБА_5 . Дитина не доглянута, брудна, голодна, у квартирі брудно, речі розкидані, санітарно гігієнічні умови проживання відсутні в будинку холодно, скрізь розкиданий одяг. Відсутній запас продуктів харчування, засоби гігієни відсутні, постільна білизна брудна, умов для навчання та розвитку дитини відсутні. Відтак, залишення дитини з відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є небезпечним для її здоров`я і морального виховання.

Орган опіки і піклування зробив висновок про доцільність відібрання дитини від батьків без позбавлення останніх батьківських прав, оскільки батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав.

Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Отже, відповідачі не позбавлені можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їм дитини.

Враховуючи вищенаведене, зокрема перебування батьків на обліку у Службі у справах дітей, наявності неналежних умовами проживання, неодноразове реагувань державних органів за наслідком неналежного виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, суд вважає, що залишення малолітньої дитини у батьків є безумовно небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Більше того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дитини з метою унеможливлення негативного розвитку дитини, а також їх недогляду за дитиною, враховуючи вік дитини, що є неприпустимим.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати малолітню дитину від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав.

Передати малолітню дитину ОСОБА_4 органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації для вирішення питання щодо її влаштування.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі у судове засідання не з`явились та не представили суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача та бажання змінити своє ставлення до дитини. Вказана поведінка відповідачів лише підтверджує доводи позову.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 282, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» ст. 170Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав задовольнити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_4 від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав.

Передати малолітню дитину ОСОБА_4 органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації для вирішення питання щодо її влаштування.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Зборівський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2020 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В.Г.