КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4102/19
Провадження № 2/488/460/20 р.
15.06.2020 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання - Сенчук К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, де третьою особою виступає П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора, -
04.10.2019 року позивач звернувся з позовною заявою в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання за ним - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , реєстрація: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) право власності на спадкове майно, а саме: Житловий будинок літ. А, 1974 року побудови, літню кухню ліг. Б, 1974 року побудови, сарай літ. В, 1974 року побудови, сарай літ. Г, 1974 року побудови, сарай літ. М, 1980 року побудови, погріб літ. Впд, 1979 року побудови, душ літ. Н, 1995 року побудови, вбиральню літ. О, 2005 року побудови, навіс II, 1995 року, в цілому, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 29.01.2020 року замінено первісного відповідача - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради на належного відповідача - Територіальну громаду міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.
В обґрунтування заявлених вимог пояснив те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.12.1992 року, серії НОМЕР_2 , виданим Миколаївським міським відділом запису актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 4666.
Після смерті ОСОБА_3 залишився спадок житловий будинок АДРЕСА_2 .
Спадкоємцем першої черги за законом є позивач - ОСОБА_2 , інші спадкоємці відсутні.
Проте, оформити спадкові права через нотаріальну контору, позивачу не є можливим через відмову у вчинені нотаріальної дії та рекомендації звернутися до суду.
На підставі того, що дане питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернулась до суду.
В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.
Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач - Територіальна громада Миколаївської міської ради, свого представника в судове засідання не направила, про причини не прибуття в судове засідання суд не повідомила.
Третя особа - П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, свого представника в судове засідання не направила, про причини не прибуття в судове засідання суд не повідомила.
Також відповідач не скористався своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі.
Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.12.1992 року, серії НОМЕР_2 , виданим Миколаївським міським відділом запису актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 4666.
Після смерті ОСОБА_3 залишився спадок житловий будинок АДРЕСА_2 .
Спадкоємцем першої черги за законом є позивач - ОСОБА_2 , інші
спадкоємці відсутні.
На дату смерті так і на поточний час позивач проживав та проживає за цією ж адресою - АДРЕСА_2 .
Підставою проживання позивача в будинку з матір"ю було те що він доглядав за матір`ю похилого віку. З часу смерті матері, та володінням будинком з часу його набуття, позивач вважає себе власником житла, за передбаченими законодавством вимогами охороняє його, підтримує будинок в належному для проживання стані та поліпшує його для більш комфортного проживання, розпоряджається ним для свого проживання та проживання членів своєї родини.
Зверненувшись до Миколаївського МБТІ в квітні 2017 року, позивач отримав виготовлений технічний паспорт на житло як замовник та інвентаризаційну довідку вартості житла.
Обєктів самочинного будівництва внаслідок інвентаризації не було встановлено, технічна інвентаризація встановила наявність того ж майна що і було придбано. Майна, яке втратило своє призначення та знесено, не встановлено.
Так, за проведеною інвентаризацією, встановлено наявність: Житлового будинку в цілому літ. А, 1974 року побудови, літньої кухні літ. Б, 1974 року побудови, сараю літ. В, 1974 року побудови, сараю літ. Г, 1974 року побудови, сараю літ. М, 1980року побудови, погрібу літ. Впд, 1979 року побудови, душ літ. Н, 1995 року побудови, вбиральня літ. О, 2005 року побудови, навіс II, 1995 року, які відповідно Інструкції не є самочинно збудованими, та є, як забудови, об`єктами нерухомості зареєстрованими за даною адресою.
Проте, прийняти спадщину у нотаріуса позивач не зміг.
Представником нотаріальної контори позивачу було усно, без надання письмово роз`яснення, надано відповідь щодо неможливості прийняття спадщини за нотаріальною дією так як нотаріуси спадковими справами, які до зміни цивільного законодавства не були зареєстрованими, не займаються. Пояснили що з часу смерті спадкодавця та до дати звернення пройшов значний часовий період.
Позивач направив до нотаріальної контори письмову, вчинену у приватного нотаріуса, заяву про прийняття спадщини, але йому у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, нотаріальна справа заведена не була на підставі того, що законодавцем при прийнятті 16 січня 2003 року Цивільного кодексу України №435-ІV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року передбачено за Прикінцевими та Перехідними положеннями п.5 наступне: "Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом".
Крім позивача інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає, про що свідчить неподання будь-якими іншими особами заяв про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимога про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу' України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі №24-753 0 "4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», - відсутність державної реєстрації майнових прав спадкодавця щодо нерухомого майна, відповідно до норм цивільного права, не передбачає правових наслідків у виді втрати права спадкоємців на таку спадщину.
Та при цьому право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання (ст. 392 ЦК України), оскільки відповідно до змісту ч.З ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а положеннями 4.5 ст.1268 ЦК України, встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
В силу положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця
Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а такж у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За наведених вище обставин вимога про визнання за позивачем права власності є законною, обгрунтованою та підлягає задоволенню.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1217 ЦПК України.
Статтею 30 ЦПК України визначено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву - ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, де третьою особою виступає П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , реєстрація: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ) право власності на спадкове майно, а саме: Житловий будинок літ. А, 1974 року побудови, літню кухню ліг. Б, 1974 року побудови, сарай літ. В, 1974 року побудови, сарай літ. Г, 1974 року побудови, сарай літ. М, 1980 року побудови, погріб літ. Впд, 1979 року побудови, душ літ. Н, 1995 року побудови, вбиральню літ. О, 2005 року побудови, навіс II, 1995 року, в цілому, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Сторони та інші учасники справи:
Позивач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , реєстрація: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 );
Суддя Яна Анатоліївна Чернявська