ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 640/18634/15-ц

провадження № 22-ц/818/3870/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б..

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року в складі судді Сенаторова В.М.,

у с т а н о в и в :

30 жовтня 2015 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 19 578,79 грн, посилаючись на те, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються КП «ХТМ» за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що вони з 01 січня 2004 року по 31 березня 2013 року своєчасно не вносили плату за надані послуги, утворилась заборгованість у зазначеному розмірі.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року позовні вимоги КП «ХТМ» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «ХТМ» заборгованість за теплопостачання у розмірі 19 578,79 грн та судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у порушення вимог статті 20 Закону України « Про житлово комунальні послуги» відповідачі належним чином не виконували грошові зобов`язання щодо оплати спожитих ними комунальних послуг, тому з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання, яка утворилась за період з 01 січня 2004 року по 31 березня 2013 року.

16 червня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона належним чином не була повідомлена про розгляд справи, про що свідчать поштові конверти з відміткою, що поштове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Заочне рішення по справі своєчасно не отримала, тому була позбавлена можливості брати участь у судових засіданнях та захищати свої права та не могла подати до суду першої інстанції заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

КП «ХТМ», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає, з огляду на таке.

Так, за правилами частин другої-шостої статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістка про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам справи судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно з частинами першою-шостою статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що зворотні повідомлення про вручення відповідачам за зареєстрованим місцем проживання судових повісток про розгляд справи на 03 грудня 2015 року, 12 січня 2016 року, 05 лютого 2016 року та на 29 лютого 2016 року, копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками у матеріалах справи відсутні, а відповідні поштові відправлення повернуті до суду за закінченням терміну зберігання (а. с. 19, 33, 36, 42).

29 лютого 2016 року за відсутності сторін по справі ухвалено заочне рішення. Проте відомості щодо направлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повісток про виклик на зазначені дати у справі відсутні, як і будь-які інші докази повідомлення відповідачів про дату, час і місце судових засідань.

Таким чином, вбачається, що суд першої інстанції вирішив справу та ухвалив 29 лютого 2016 року рішення за відсутності відповідачів без будь-яких доказів їх належного повідомлення про судове засідання.

За змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що вона не була належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови по суті позовних вимог.

Щодо суті спору, то слід зазначити таке.

Матеріали справи свідчать, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Розмір заборгованості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перед КП «ХТМ» за послуги теплопостачання підтверджується довідкою КП «ХТМ» про нарахування та оплату (а. с. 2).

Відповідно до вимог статей 64, 67, 68 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична енергія та інші послуги) береться незалежно від квартирної плати по затверджених в установленому порядку тарифах, наймач і повнолітні члени сім`ї зобов`язуються вчасно вносити квартирну плату, плату за комунальні послуги та несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

З матеріалів справи убачається, що 26 квітня 2013 року КП «ХТМ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу. Київським районним судом м. Харкова видано наказ від 07 травня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «ХТМ» заборгованості за надані послуги у розмірі 19 578,79 грн, який скасовано ухвалою цього ж суду від 26 березня 2015 року (а. с. 5).

Таким чином, у зв`язку з поданням КП «ХТМ» заяви про видачу судового наказу в квітні 2013 року, що перериває перебіг позовної давності, з відповідачів слід стягнути заборгованість у межах позовної давності за період з 01 квітня 2010 року по 01 березня 2013 року у розмірі 10 092,62 грн. (а.с. 3-4).

При цьому судова колегія виходить із того, що якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач була вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач могла заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду № 14-59цс18.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог КП «ХТМ» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 10 092,62 грн. за період з 01 квітня 2010 року по 01 березня 2013 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються за подачу позовної заяви в розмірі 1 096,20 грн (а. с. 1).

З урахуванням пропорційності до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в загальному розмірі 576,94 грн (19 578,79 грн (заявлені позовні вимоги) : 10 092,62 грн (задоволені позовні вимоги) = 1,9; 1 096,20 грн : 1,9) підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «ХТМ».

Керуючись статтями 374, 376 ч. 1 п. 1, п. 4, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за теплопостачання в розмірі 10 092,62 грн (десять тисяч дев`яносто дві грн 62 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати по сплаті судового збору по 192,31 грн (сто дев`яносто дві грн 31 коп.) з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина