Єдиний унікальний номер 226/2984/19
Номер провадження 22-ц/804/621/20
Єдиний унікальний номер 226/2984/19 Головуючий у 1 інстанції Коваленко Т.О.
Номер провадження 22-ц/804/621/20 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Канурної О.Д., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду м. Бахмут цивільну справу № 226/2984/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22 листопада 2019 року у складі судді Коваленко Т.О., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування вимог вказала, що 24 березня 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим Димитровським міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис №52. Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею і перебуває на її утримані. ОСОБА_3 є студенткою І курсу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на факультеті «Машинобудування, екології та хімічних технологій» денної форми навчання за кошти державного бюджету. Їх донька має кардіологічне захворювання, серцево-судинну хворобу. Відповідач на даний час добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на час навчання в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2019 року про прийняття заяви та відкриття провадження у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача була залучена ОСОБА_3 , на користь якої позивач поставила питання про стягнення аліментів у своїх вимогах до суду.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 22 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 27.09.2019 і до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення 23-річного віку, тобто 19.09.2023.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Допущено негайне виконанню рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22 листопада 2019 року змінити та ухвалити рішення яким стягнути з нього аліменти в розмірі 1/10 частки доходів або заробітку на період її навчання у ДВНЗ «Донецький національний технічний університет», факультет «Машинобудування, екології та хімічних технологій» по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що судом правильно встановлені обставини справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донькою та є студентом 1 курсу групи ЕК0 - 19 ОС «бакалавр» ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» факультет «Машинобудування, екології та хімічних технологій». Навчається за рахунок коштів державного бюджету та отримує стипендію в розмірі 1300 грн., згідно її показань.

Суд спирався на доводи дочки про те, що вона має захворювання: вегето-судинна дистонія по змішаному типу та прийняв до уваги консультативні висновки лікаря приватного медичного центру, хоча позивач надала висновок - довідку від 20.09.2019 року, а цей центр є консультативним профілактичним лікувально-діагностичним центром, який надає такі послуги: - Кардіологія: консультація кардіолога, РЕГ(реоенцефалографія) добове моніторування АД. електрокардіограма, добове моніторування ЕКГ. Тобто, ніякого лікувального впливу дочка не застосовувала, тільки попередня консультація у зв`язку з поданням позовної заяви про стягнення аліментів. У той же час, позивачем та третьою особою не були надані документи з лікувальної установи, у якій спостерігається дочка, висновок вузького спеціаліста та сімейного лікаря, документи що вказана особа знаходиться на диспансерному обліку. Все це зроблено тільки для того, щоб отримати більшу суму аліментів, так як донька навчається на факультеті, спеціальність якого пов`язана з хімічними технологіями та повинна мати добре здоров`я, так як проводить лабораторні роботи з хімії, що передбачено навчальними планами.

ОСОБА_3 проживає зі своїм братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5, який є працездатним та повинен сплачувати за житло, що суперечить поясненням в суді позивача по справі про витрати на утримання будинку. Якщо вона проживає в будинку з донькою, то квартира за адресою АДРЕСА_1 знаходиться в оренді чим отримуються додаткові кошти, які були укриті від суду. Крім того, позивач не надала свою довідку про отримані доходи за шість місяців, сума вказана тільки з її показань.

Судом визначені та встановлені обставини, що потребують особливої уваги при призначенні аліментів з тією метою, щоб за рахунок позивача не утискувалися матеріальні умови членів його сім`ї та його особисто, так як він є пенсіонером з шахтним стажем та має цілу купу захворювань, але на це не було звернуто увагу.

Зазначає, що згідно доданої до скарги довідки він знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом: Остеоартроз, локалізована форма з ураженням гомілковоступових суглобів II ступеня та має потребу в лікуванні вказаних хвороб.

Визнає, що він, як батько доньки ОСОБА_4 , повинен сплачувати аліменти, та частково визнає позовні вимоги в розмірі 1/10 частки всіх доходів з тих підстав, що:

- статтею 199 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати до досягнення повнолітніх дітей на період навчання але не більше до досягнення віку 23 роки якщо потребують матеріальної допомоги;

- донька навчається у вищому навчальному закладі, форма навчання денна за рахунок коштів державного бюджету з 01.09.2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримує стипендію, яка складає у 2019 році 1300 грн., що повинно бути враховано при стягненні аліментів;

- судом не взята до уваги допомога, яка надається позивачем, як матір`ю, яка теж повинна надавати матеріальну допомогу та утримувати повнолітню доньку;

- він має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходиться на диспансерному обліку та часто хворіє, звідки потребує додаткових витрат на його утримання та лікування;

- в його сім`ї працює тільки він, так як жінка не працює, знаходиться на обліку ЦМПС амбулаторії № 3, як хвора на бронхіальну астму та інші хвороби, що підтверджується довідкою та знаходиться на його утриманні, що також потрібно урахувати при винесенні рішення про стягнення аліментів.

Зазначає, що судом першої інстанції було досліджено матеріали справи, але висновок суду не відповідає добутим доказам та підлягає часткової зміни.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що апеляційна скарга відповідача містить лише викривлене бачення обставин відповідачем, непідтверджене письмовими доказами.

Зазначає, що відповідач визнає наявність хвороби, але намагається спростувати обставини щодо проходження лікування, однак позивачем надані докази щодо тяжкої хвороби серця та її лікування, що знаходяться у матеріалах (а.с.9-13).

Наявність хвороби, лікування хвороби, постійне спостереження лікаря підтверджується довідкою в тому, що донька перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря від 08.10.2019 року.

Зазначає, що для лікування потрібно не лише придбання лікарських засобів на постійній основі, а й обстеження, придбання продуктів за встановленою дієтою лікаря для покращення стану серцевої роботи та підтримки організму у робочому стані, тим більш для лікування серцевих хвороб.

Відповідач хоче заплутати суд стосовно проживання осіб, але в матеріалах справи є довідка про проживання разом позивача з донькою. Відповідач не надає доказів на підтвердження зазначених ним доводів, ні щодо проживання осіб у квартирі, ні щодо існування договору оренди, ні наявності якоїсь орендної плати за користування приміщенням.

Відповідач зазначає, що він є пенсіонером з шахтарським стажем, але ця обставина навпаки підтверджує можливість надання допомоги. Тим паче, судом встановлено, що відповідач здоровий, не є інвалідом, хронічних захворювань не має.

Розмір пенсії відповідача встановлений Димитровським міським судом, з листопада 2018 року по листопад 2019 року розмір пенсії складає 103024,14 гривень, що перевищує рівень середньої заробітної плати багатьох працездатних осіб різних професій (а.с. 68).

Окрім пенсії відповідач отримає заробітну плату, таким чином, з листопада 2018 року по жовтень 2019 року відповідач фактично отримав заробітну плату 144178,26 гривень (а.с.69).

Таким чином, судом першої інстанції було всебічно досліджено матеріали справи та винесено обґрунтоване рішення щодо часткового задоволення позовних вимог, правильно встановлені правовідносини, які склалися між сторонами, повно і об`єктивно перевірені доказами доводи і заперечення сторін, суд встановленим фактам і доводам дав вірну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Визначений розмір аліментів судом є справедливим та таким, що відповідає обставинам справи, принципам розумності, виваженості та справедливості.

Також надала письмові докази, які отримані після прийняття рішення судом та які неможливо було долучити своєчасно, а саме Акт № 07 від 16.01.2020 фактичних обставин не проживання особи у зазначеній квартирі відповідачем та довідку, що донька перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

За правилами ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частині першій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Враховуючи характер спірних правовідносин, для повного та всебічного з`ясування обставин справи, справа розглядається у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Позивач та третя особа в судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, яка у зв`язку з навчанням потребує цієї допомоги.

Розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, має становити 1/6 частку одержуваних відповідачем доходів щомісячно до закінчення донькою навчання.

Враховуючи отримувані відповідачем доходи і потреби його повнолітньої доньки на цей час у зв`язку із навчанням, відсутністю наразі через навчання на денній формі можливості працювати і самостійно забезпечувати власні потреби, суд прийшов до висновку, що аліменти саме у такому розмірі у повній мірі забезпечать потреби дитини.

Суд прийняв до уваги сімейний стан відповідача, наявність іншої дитини на його утриманні та той факт, що він є єдиним годувальником в родині і зазначав, що дохід відповідача у більш ніж 24000 гривень щомісячно, враховуючи розмір встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, а також мінімальну заробітну плату, має повністю забезпечити як потреби його родини так і потреби його повнолітньої дочки ОСОБА_4 , яка на цей час, у зв`язку із продовженням навчання, потребує такої допомоги.

При цьому суд не прийняв до уваги наявність кредитних відносин у відповідача, оскільки кредитні правовідносини відповідача є особистим його правом на отримання кредиту і особистим зобов`язанням за даним договором, це не впливає на його обов`язок за законом на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує такої допомоги, а відповідач таку допомогу в змозі надавати.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.27).

ОСОБА_3 є студенткою І курсу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на факультеті «Машинобудування, екології та хімічних технологій» денної форми навчання за кошти державного бюджету, закінчує навчання ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5). Проживає ОСОБА_4 у АДРЕСА_2 разом із матірю ОСОБА_1 (а.с.6-8). ОСОБА_4 має захворювання: ВСД по змішаному типу (а.с.9-13).

Сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у шлюбі у період з 24 березня 2000 року до 13 грудня 2011 року (а.с.24-26).

Відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом із дружиною ОСОБА_7 , з якою перебуває в юридичному шлюбі з 23 березня 2018 року, і сином ОСОБА_6 (а.с.50-52, 60). Син відповідача ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , спостерігається на диспансерному обліку у сімейного лікаря із діагнозом: алергічний риніт, невроз нав`язливості (а.с.53-54, 58). Дружина відповідача ОСОБА_7 має такі захворювання: бронхіальна астма, змішана форма ДН-1-2, остеохондроз шийного відділу хребта (а.с.53,59).

ОСОБА_2 працює гірничомонтажником на дільниці МДО у ТОВ «Краснолиманська», отримує щомісячно заробітну плату, розмір якої за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року включно склав 144178,26 гривень (а.с.69). Крім того відповідач отримує пенсію за віком, розмір якої за період з листопада 2018 року по листопад 2019 року включно склав 103024,14 гривні (а.с.68).

Відповідач надав суду відомості щодо наявних у нього кредитних зобов`язань у сумі 265,28 гривень і 3195,00 гривень станом на 8 листопада 2019 року у АТ КБ «Приват Банк» та квитанції про сплату ним у серпні і вересні 2019 року по 1000 гривень щомісячно на користь АТ Дельта Банк (а.с.72-74).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виходячи зі змісту статті 182 СК України, до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач як батько, зобов`язаний утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, має змогу надавати таку допомогу, а тому повинен сплачувати аліменти. Проти чого не заперечував відповідач як в суді першої інстанції так і в своїй апеляційній скарзі.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції також врахував, всі надані сторонами докази, надав їм належну правову оцінки та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дочці саме у розмірі 1/6 частини одержуваних відповідачем доходів, доводи апеляційної скарги в цій частині фактично зводяться до переоцінки доказів, що не входить до повноважень апеляційного суду.

Оспорюючи розмір стягнутих аліментів, відповідач послався на те, що суд не врахував доходи позивачки, яка також повинна нести обов`язок по утриманню їхньої спільної доньки.

Оскільки такий довід не був предметом дослідження в суді першої інстанції, а виник на стадії апеляційного розгляду, позивачем на підтвердження свого рівня доходу в суду апеляційної інстанції надано довідку та табуляграму, з яких вбачається, що вона (позивач) працює спеціалістом першої категорії Управління комунальної власності Мирноградської міської ради з 04.12.2017 року по теперішній час, розмір її заробітної плати складає 6500 грн. без утримання податків (а.с.118, 119).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення суду без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1152,00 грн. (а.с.84, а.с.94).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, підстави для відшкодування відповідачу витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні, такі судові витрати покладаються на відповідача.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.

Керуючись ст.ст.374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22 листопада 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складений 11 лютого 2020 року.

Головуючи суддя О.В. Агєєв