Справа № 522/2390/19
Провадження №2/522/1019/20
10 серпня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді Єршової Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та просив суд позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 .
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він є власником квартири АДРЕСА_3 , згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру № 76 серії САЕ №076933 від 13 квітня 2011 року, виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради. У вказаній квартирі, проживає та зареєстрована рідна сестра позивача ОСОБА_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Приморським РВ у м.Одесі ГУДМС України в Одеській області 02 липня 2013 року.
02 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, між сестрою позивача ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_2 , актовий запис № 619.
З огляду на укладення вказаного шлюбу позивач надав згоду на реєстрацію місця проживання громадянина ОСОБА_2 в належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_3 .
27 жовтня 2016 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси було розірвано шлюб між сестрою позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 619.
У зв`язку із розірванням шлюбу, укладеного між сестрою позивача ОСОБА_3 та відповідачем, позивач, як власник квартири АДРЕСА_3 , вважає за необхідне позбавити права користування житловим приміщенням, а саме зазначеною вище квартирою громадянина ОСОБА_2 .
Згідно з довідкою про склад сім`ї та місце проживання від 03.12.2018 року, виданої ОСОБА_1 об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Ідеал», відповідач досі зареєстрований, але з серпня 2015 року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді Департаменту надання адміністративних послуг від 10.03.2020 року №308/01-07, наданої на адвокатський запит щодо надання інформації про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2 , Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради повідомив, що згідно з обліковими даними Департаменту, за вказаною адресою, станом на 10.03.2020 року зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації місця проживання - 22.11.2018; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації місця проживання - 22.11.2013; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації місця проживання - 22.11.2013.
Згідно з Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 10 липня 2019 року, виданим ОСББ «Ідеал», сусіди ОСОБА_3 , сестри позивача, яка зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , засвідчили те, що за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з серпня 2015 року, гр. ОСОБА_2 фактично не проживає.
Згідно Довідки про склад сім`ї та місце проживання №50 від 10.07.2019 року, виданої ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 , в даному населеному пункті не проживає.
Таким чином, відповідач з серпня 2015 року, тобто більше трьох років, фактично не проживає за місцем реєстрації, також у витратах по утриманню квартири і придомової території та проведенню ремонту відповідач жодної участі не приймав.
Жодних перешкод в користуванні жилим приміщенням позивачем відповідачеві не чинилося, відповідач добровільно виїхавз належної позивачу квартири, у зв`язку з розірванням шлюбу із сестрою власника житла, до іншого місця мешкання, проте добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється, посилаючись на зайнятість та небажання приділяти цьому час. Тому позивач вимушений був звернутися з позовом до суду з метою захисту своїх прав.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2019 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В подальшому до суду не надходило заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Позивач у судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання сповіщався належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_3 , згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру № 76 серії САЕ №076933 від 13 квітня 2011 року, виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради (а.с.10).
Відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком сестри позивача ОСОБА_3 . З огляду на реєстрацію шлюбу 02 червня 2013 року між сестрою позивача ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , позивач надав згоду на реєстрацію місця проживання громадянина ОСОБА_2 в належній позивачу на праві власності квартирі АДРЕСА_3 .
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 619, було розірвано (а.с.17-18).
Відповідно до Довідки про склад сім`ї та місце проживання від 03.12.2018 року вбачається, що відповідач досі зареєстрований, але з серпня 2015 року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.60)
Згідно з Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 10 липня 2019 року, виданим ОСББ «Ідеал», сусідами сестри позивача, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , було засвідчено те, що гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з серпня 2015 року, фактично не проживає (а.с.61).
З Відповіді Департаменту надання адміністративних послуг від 10.03.2020 року №308/01-07 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , станом на 10.03.2020 року, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .
Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні спірною квартирою, а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутнім понад встановленого законом строку Відповідачем.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на зазначене, позивач, будучи законним власником квартири АДРЕСА_4 , має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а зокрема квартирою АДРЕСА_3 .
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на вищезазначене та враховуючи, що відповідач більше трьох років фактично не проживає за місцем реєстрації, то ОСОБА_2 , який не є власником житлового приміщення, втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення відповідача права користування квартирою АДРЕСА_3 .
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 15-16, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 267, 274, 279, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_6 ) про позбавлення права користування житловим приміщенням, задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (адреса: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ) судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Л.С. Єршова