Номер провадження: 22-ц/813/4866/20
Головуючий у першій інстанції Лебединський С. Й.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року у складі судді Лебединського С.Й.,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням уточненої позовної заяви просив стягнути з відповідача на свою користь суму гонорар адвоката у розмірі 40 500 грн. за договором про надання правової допомоги від 15.05.2018 та судові витрати по справі у розмірі 704 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивачем з квітня 2018 року розпочата робота з надання правової допомоги відповідачу, який є засновником ТОВ «Укрзернотрейд» та 15.05.2018 між сторонами укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п.2.3. якого, клієнт зобов`язаний оплатити гонорар адвокату у розмірі, передбаченому договором. Зобов`язання за вказаним договором позивач виконав, проте, відповідач оплату за надані послуги не здійснив, що є незаконним та стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму гонорару адвоката у розмірі 40 500 грн та судовий збір у розмірі 704 грн.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 04.12.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи та не мав можливості довести суду свою позицію із запереченнями, які спростовують вимоги позивача. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення щодо засідання, яке відбудеться 19.03.2019, вбачається, що підпис на повідомленні про вручення вказаного повідомлення проставлено невідомою особою, позначок чи особисто вручене дане повідомлення, чи ні взагалі немає. Неналежне повідомлення сторони у справі є порушенням принципу рівності сторін. Апелянт також зазначив, що визначені у договорі від 15.05.2018 послуги відповідачу не надавались, матеріали справи не містять доказів отримання чи направлення вимоги відповідачем, роздруківка з месенджеру спілкування є неналежними та недопустимими доказами у справі. Будь-яких первинних документів, які підтверджують належне надання позивачем послуг та їх отримання (чи відмова від отримання) відповідачем, таких як, зокрема, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), ОСОБА_3 суду не надавалось. Також позивачем не надавалось до суду будь-якого документа, який містив би детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Окрім тверджень позивача, які містяться у позовній заяві, в матеріалах справи взагалі не міститься будь-яких документів, з яких можна зрозуміти які саме роботи (послуги) виконувались (надавались) адвокатом на виконання договору про надання правової допомоги та чи вони дійсно (виконувались) надавались. В оскаржуваному рішенні, всупереч вимог чинного законодавства, не міститься жодних посилань на докази, які б підтверджували встановлену судом інформацію, а саме те, що 03.04.2018 позивачем була розпочата робота з надання правової допомоги ОСОБА_2 , який являється засновником ТОВ «Укрзерно трейд». Позовна заява не відповідає вимогам, які викладені у статті 175 ЦПК України. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що суд у встановленому чинним законодавством порядку звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору клієнт доручає, а адвокат приймає зобов`язання представництва та захисту прав та законних інтересів клієнта: у судах загальної юрисдикції, господарських судах, адміністративних судах, в судах апеляційної інстанції, касаційної інстанції та у верховному суді, в органах державної виконавчої служби, в органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, а також в правоохоронних органах та прокуратурі, а також здійснювати професійну діяльність адвоката відповідно до умов даного договору зі всіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України будь-яким іншим чинним законодавством України-без будь-яких обмежень.

Клієнт зобов`язаний оплатити гонорар адвокату у розмірі, передбаченому цим договором (п. 2.3 договору).

Згідно до п.2.4 договору клієнт має право за вимогою отримувати від адвоката усні та письмові відомості про хід виконання доручення в порядку та за умовами, передбаченими цим договором, отримувати від адвоката правові консультації про практику застосування відповідного законодавства, про можливості досягнення бажаного для клієнта результату, про правові наслідки досягнення оптимального результату, отримувати від адвоката юридичні консультації з питань наявності фактичних та правових підстав виконання цього договору та (або) окремого доручення, при виконанні цього договору або окремого доручення отримати звіт з додаванням виправдувальних документів, якщо цього потребує характер виконання.

Відповідно до п. 4.1. вказаного договору гонорар складає 40 500 гривень щомісячно, протягом дії договору.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що оплата за договором здійснюється шляхом авансового перерахування 100% суми щомісячного гонорару 20-го числа кожного місяця.

Задовольняючи позов, суд послався на ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України та виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору про надання правової допомоги, адвокат, виконав обов`язок з надання необхідної правової допомоги, проте, відповідач зобов`язання щодо оплатити адвокату гонорару у розмірі, передбаченому п.4.1. договору про надання правової допомоги від 15 травня 2018 р. в сумі 40 500 грн. не виконав, що є підставою для задоволення позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Вимогами частини 1 статті 26 вказаного Закону передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Про форму і зміст договору про надання правової допомоги йдеться у статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому, частиною 3 статті 27 цього Закону передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладення, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).

Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Як передбачено ст. 30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

На підтвердження укладання договору позивачем наданий договір (а.с.17-20), факт укладання якого не спростований відповідачем, відтак суд вірно встановив фактичні обставини справи. При цьому апеляційна скарга не містить доводів про те, що договір не укладався.

Зміст п.4.1 договору свідчить про те, що гонорар адвоката за договором складає 40500 грн щомісячно, протягом всього строку дії даного договору, а оплата здійснюється шляхом авансового перерахування 100% суми.

Таким чином, аналіз змісту договору свідчить про те, що виплата суми в такому розмірі є фіксованою, не обумовлена фактом досягнення певного результату, підлягає сплаті щомісячно протягом дії договору, виконання не кожного доручення може бути може підтверджено виправдувальними документами, а лише виходячи зі змісту останнього, і звіт надається на вимогу клієнта. У разі невиконання вимог договору кожна зі сторін має право на його розірвання (п.3.2. Договору).

Враховуючи такі умови договору, відсутність письмових претензій з боку ОСОБА_2 з приводу невиконання умов договору, його не розірвання протягом строку дії, а також принципу свободи договору та обов`язку його виконання, доводи апеляційної скарги про те, що відсутність актів про виконання робіт, а відтак і фактичного підтвердження їх виконання може бути підставою для відмови в задоволенні позову, є необґрунтованими.

Не відповідають обставинам справи доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки це спростовується рекомендованим повідомленням з підписом про вручення повістки ОСОБА_2 (а.с.138), підстави піддавати сумніву справжність підпису відсутні, відповідальність за достовірність відомостей несе пошта, повістка доставлена на місцем реєстрації відповідача.

Факт перевірки судом місця реєстрації відповідача підтверджений відповіддю Відділу адресно довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.37), і саме з підстав дотримання правил підсудності справу, первісно відкриту Приморським районним судом м.Одеси за апеляційною скаргою саме ОСОБА_2 , передано на розгляд Березівського районного суду Одеської області за місцем реєстрації відповідача(а.с.93-97), що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність відомостей про з`ясування місця реєстрації ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про відсутність в позовній заяві відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, не можуть бути підставою скасування правильного по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, оскільки викладені обставини не впливають на зміст виниклих відносин.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: