Ухвала

30 січня 2020 року

м. Київ

справа № 405/12449/13-ц

провадження № 61-8100св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з заявою про поновлення строку та видачу дублікату виконавчого документа.

Заява мотивована тим, що Ленінським районним судом м. Кіровограда

05 травня 2014 року було видано виконавчий документ № 405/12449/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку кредитної заборгованості у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказували, що при підготовці виконавчого документа для направлення його до органів ДВС виконавчий лист було втрачено.

У зв`язку з викладеним Банк просив поновити йому строк для пред`явлення виконавчого документа від 05 травня 2014 року № 405/12449/13 до виконання виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда та видати дублікат вказаного виконавчого документа.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2018 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Поновлено АТ КБ «ПриватБанк» пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 405/12449/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Видано дублікат виконавчого листа від 05 травня 2014 року № 405/12449/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 20 січня 2007 року № б/н у розмірі 17 780,19 грн та судові витрати в розмірі 229,40 грн, всього 18 009,59 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 оскаржив її до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалуЛенінського районного суду

м. Кіровограда від 09 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Поновлено АТ КБ «ПриватБанк» пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 405/12449/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Видано дублікат виконавчого листа від 05 травня 2014 року № 405/12449/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 20 січня 2007 року № б/н у розмірі 17 780,19 грн та судові витрати в розмірі 229,40 грн, всього 18 009,59 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали не взяв до уваги заяву представника боржника про відкладення розгляду справи призначеної на 09 листопада 2018 року. У день постановлення оскаржуваної ухвали, а саме

09 листопада 2018 року, представник боржника прибула до суду першої інстанції, однак їй було повідомлено, що справа розглядатися не буде через відсутність в суді електроенергії. Розгляд справи було здійснено за відсутності боржника та його представника, що позбавило останніх можливості надавати свої пояснення по суті справи, а вказані порушення призвели до ухвалення судового рішення без врахування доводів та заперечень ОСОБА_1 , що не відповідає вимогам статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому є підстави для обов`язкового скасування ухвали суду першої інстанції відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги в частині ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання задоволенню не підлягають, оскільки жодних належних доказів того, що виконавчий лист було повернуто державною виконавчою службою до Банку і той не пред`явив його повторно до виконання матеріали справи не містять. Пред`явивши виконавчий лист до виконання АТ КБ «ПриватБанк» мало законні сподівання, що державною виконавчою службою вживаються всі заходи до виконання рішення суду, а доказів того, що йому було відомо про закінчення виконавчого провадження матеріали справи також не містять, тому його заява про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити Банку у задоволенні його заяви.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, щопостанова суду апеляційної інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки апеляційним судом не було взято до уваги всіх доводів його апеляційної скарги на незаконну ухвалу суду апеляційної інстанції. Зокрема вказував, що суд апеляційної інстанції не надав ніякої оцінки його доводам стосовно того, що суд першої інстанції постановив оскаржувану у справі ухвалу без його участі та участі його представника, чим позбавив їх права надавати свої пояснення з приводу необґрунтованості заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку та видачі дубліката виконавчого листа. Також зазначав, що сама заява Банку про поновлення йому строку та видачі дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню, оскільки вона не містить в собі необхідних відомостей для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. Вказує, що надані Банком на підтвердження втрати оригінали виконавчого листа документи не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, оскільки вони не містять в собі підписів та печаток органів ДВС, тому не можуть братися судами до уваги. Наголошує на тому, що з моменту отримання виконавчого листа Банком у травні 2014 року та до моменту звернення Банку до суду у жовтні 2018 року із вказаною заявою, останній жодного разу не цікавився станом виконання вказаного у справі виконавчого листа, оскільки в нього відсутні належним чином завірені копії постанов органів ДВС.

Доводи інших учасників справи

У відзиві АТ КБ «ПриватБанк» на касаційну скаргу ОСОБА_1 вказано, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Наголошує на тому, що після отримання виконавчого листа у травні

2014 року вони в межах річного строку, а саме 09 червня 2014 року пред`явили виконавчий лист до виконання, тому строк пред`явлення його до виконання перервався на підставі пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час пред`явлення ними виконавчого листа. Також зазначають про те, що виконавчий лист було втрачено при пересилці між Подільським ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області та Фортечним ВДВС

м. Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області, що свідчить про відсутність вини Банку у втраті виконавчого документа.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

16 квітня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу з Ленінського районного суду

м. Кіровограда.

30 жовтня 2019 року справу № 405/12449/13-ц передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з пунктом 3 частини першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Отже оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті що термін «судом, встановленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції є помилковим (Рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року ТОВ «Фірма Верітас» проти України).

Таким чином, оскарження постанови суду апеляційної інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі

№ 337/5253/13-ц (провадження №61-10084сво18), підстав відступати від якого колегія суддів не вбачає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Отже, постанова суду апеляційної інстанції в частині розгляду вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, не підлягає касаційному оскарженню, тому відкрите касаційне провадження на постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2019 року в цій частині підлягає закриттю.

Керуючись статтями 260, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2019 року у справі за заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання в частині вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров