Справа № 205/5388/20
Провадження № 2/201/2894/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю із Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Алекскредит» (третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1 - 2).

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про витребування доказів від відповідача: копій кредитного договору, документи, які стали підставою для укладення договору та надання коштів, розрахунку заборгованості за кредитним договором, копію виписки, копію виконавчого напису №9383, вчиненого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Колейчиком В.В. від 17.04.2020р.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 14.08.2020р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 47).

Цією ж ухвалою судді витребувано від ТОВ «Алекскредит» копію кредитного договору, документи, які стали підставою для укладення договору та надання коштів, копію розрахунку заборгованості за кредитним договором, копію виписки, завірену належним чином копію виконавчого напису №9383, вчиненого Приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу київської області Колейчиком В.В. від 17.04.2020р.

18.09.2020р. ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 9383 від 14.04.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В.

Ухвалою судді від 18.09.2020р. задоволене клопотання позивачки, забезпечений позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 9383 від 17.04.2020р., вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості у розмірі у розмірі 11 926,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання

Як зазначає позивач у поданому позові, на дату подання даного позову, письмової вимоги (повідомлення) від TOB «Алекскредит» чи інших банків/фінансових установ вона не отримувала. На запит з питань існування кредитного договору та підстав для надання кредиту відповіді також не отримала.

Крім того, зазначає, що в постановах приватного виконавця від 24.04.2020р. по виконавчому провадженню №61914108, що винесені на підставі виконавчого напису №9383, виданого 17.04.2020р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., вказано не її адресу. Жодного майна у м. Київ позивачка не має, зареєстрована і фактично проживає вона за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, на переконання позивачки, є достатні правові підстави вважати виконавчий напис № 9383, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. від 17.04.2020р. таким, що не підлягає виконанню.

17.09.2020р. від відповідача - ТОВ «Алекскредит», яке отримало ухвалу про відкриття провадження 03.09.2020р. (а.с. 51, 53), на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 51), в якому директор ТОВ «Алекскредит» Єгоров В.П. повідомив про те, що ТОВ «Алекскредит» не погоджується з позовною заявою, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Посилання позивачки на неотримання будь-якої вимоги про усунення порушень по договору про надання кредиту та те, що нотаріусом не було перевірено наявність доказів належного направлення та отримання позивачкою письмової вимоги про усунення порушень є бездоказовими, оскільки до своєї позовної заяви вона не надала жодного доказу, який би підтверджував її позицію.

Відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок) визначений порядок вчинення виконавчого напису та на підставі яких документів. У встановленому порядку відсутня вимога про надання нотаріусу перед вчиненням виконавчого напису документа, який підтверджує досудове врегулювання правовідносин.

Проте, відповідно до п. 2.2 Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

При вчиненні виконавчого напису додаткових документів нотаріусом не запитувалось, проте відповідачем дотриманий цей порядок та претензію позивачу було надіслано, але останній її не виконав. Таким чином, посилання позивачки є безпідставними та такими, що, на думку відповідача, не можуть бути прийнятими судом до уваги.

Стосовно доводів позивачки про ненадання належних доказів нотаріусу про укладення договору про надання кредиту, послався на пп. 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), у якій зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, нотаріус на підставі отриманого оригіналу договору про надання кредиту та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості вчинив виконавчий напис.

Крім того, предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а не спірність укладення договору про надання кредиту між позивачем та відповідачем. За таких обставин, відповідач просить суд не брати до уваги зазначені твердження позивача, оскільки вони не стосуються суті справи.

Також звернув увагу, що після отримання кредитних коштів позивачкою та до відкриття виконавчого провадження у останньої не виникало будь-яких сумнівів стосовно чинності укладеного договору про надання кредиту.

Щодо посилання на адресу проживання позивачки, зазначену у виконавчому написі та виконавчому провадженні, яка є відмінною від тієї адреси за якою вона зареєстрована, то представник відповідача повідомим, що адреса у заяві на вчинення виконавчого напису, в самому виконавчому написі та виконавчому провадженні була зазначена на підставі наявної у відповідача інформації про місце проживання позивача.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 18.09.2020р. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню без її участі та фіксування судового процесу технічними засобами. Крім того, у поданій заяві ОСОБА_2 просила суд звернути увагу на те, що вона ніколи договору з ТОВ «Алекскредит» не укладала, а у договорі навіть невірно вказані її дані - електронна адреса, номер телефону та місце реєстрації.

Представник відповідача - ТОВ «Алекскредит» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 51). Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся.

Третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. Також не скористувався правом на надання пояснень та доказів, на їх обґрунтування.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи сторін, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

У матеріалах справи наявний кредитний договір № 2824316 від 22.10.2019р., укладений між ТОВ «Алекскредит» і ОСОБА_1 , за умовами якого ТОВ «Алекскредит» надав позичальнику грошові кошти на умовах строковості, платності та цільового характеру у розмірі 5000,00 грн. з базовою ставкою за один день користування кредитом - 1,7%, акційною ставкою або ставкою за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,53%, спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодження строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%. За умовами кредитного договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. (а.с. 57 - 68).

Вказаний договір з боку позивача підписаний за допомогою одноразового ідентифікатору PS2824316.

Водночас, позивачка стверджує, що такий договір вона не укладала, указані у ньому дані про її адресу електронної пошти і номер телефону не відповідають дійсності.

Виконавчим написом від 17.04.2020р. за реєстровим № 9383 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2824316 від 22.10.2019р. в розмірі 10 126,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5 126,50 грн.

Також стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» в розмірі 1 800,00 грн. (а.с. 69).

Загальна сума, що підлягає стягненню 11 926,50 грн.

У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 21.11.2019р. по 31.01.2020р.

Вирішуючи справу, суд виходить із такого.

Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018р.) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису № 9383 від 17.04.2020р. судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 17.04.2020р. не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі вже нечинні і повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».

Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір № 2824316 від 22.10.2019р., укладений між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 - не являється, оскільки укладений в простій письмовій формі.

Зважаючи, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», дає підстави стверджувати, що не посвідчений ТОВ «Алекскредит» кредитний договір № 2824316 від 22.10.2019р. не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по справі у розмірі 840,80 грн. (судовий збір за подання позову) (а.с. 4).

У зв`язку із тим, що позивачці був відстрочений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн., однак її позовні вимоги задоволені, витрати по сплаві судового збору покладаються на відповідача і стягуються на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем 17 квітня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 9383, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором №2824316 від 22 жовтня 2019 року в розмірі 10 126,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5 126,50 грн., а також стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» в розмірі 1 800,00 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 25 вересня 2020 року.

Суддя Наумова О.С.