Справа № 755/3976/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

за участю секретаря Передрій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за поданням державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кенюк Л.В. про надання дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :

Виконуюча обов`язки начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - Кенюк Л.В. звернулась до суду з поданням про надання дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_3 , в якому просить суд прийняти та розглянути подання про надання дозволу на примусову реалізацію в межах виконавчого провадження

ВП №55421090, квартиру АДРЕСА_1 , яка за рішенням Дніпровського районного суду м.Києва у справі №755/1494/16-ц від 16 травня 2016 року визнана в порядку спадкування за ОСОБА_1 , але право власності на яку не зареєстроване в установленому законом порядку.

Згідно ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного, приватного виконавця.

Виконуюча обов`язки начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - Кенюк Л.В. в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду подання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Дослідивши матеріали справи та подання, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження ВП №55421090 з примусового виконання виконавчого листа №755/3976/17, виданого 29 листопада 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості за договором позики у розмірі 45 000 доларів США, що в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ станом на 06 березня 2017 року становить 1 220 366 гривень, суму відсотків за користування позикою у розмірі 39 167 доларів США, що в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ станом на 06 березня 2017 року становить 1 062 181 гривень, 3% річних у розмірі 68 607 гривень 90 копійок та судовий збір у розмірі

8000 гривень, а всього 2 359 154 гривні 90 копійок (а.с. т.2 а.с. 9-10, 11).

Підставою для звернення з даним поданням зазначено, що іншого майна, окрім квартири АДРЕСА_1 , на яке можливо звернути стягнення у боржника немає, право власності на вищевказану квартиру у встановленому законом порядку не зареєстроване, згідно інформації з ДФС та ПФУ, боржник на обліку не перебуває, інформація про джерела отриманих доходів та пенсії - відсутня, рахунки в банківських установах у боржника відсутні, за повідомленням мешканців вищевказаної квартири, власник виїхав до АР Крим, транспортні засоби у боржника також відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст. 48 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У відповідності до ч.10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, законодавець в даній нормі чітко визначив умову, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, - це відсутність реєстрації права власності в установленому законом порядку, як юридичного факту.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З матеріалів подання вбачається, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 16 травня 2016 року визнано за ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,8 кв.м., житловою площею 18,87 кв.м., що складається з однієї кімнати. (т.2 а.с.62-64).

Разом з тим, державний виконавець, стверджуючи, що право власності на вказаний об`єкт нерухомості боржником у встановленому законом порядку не зареєстроване, не надав суду відповідних доказів - витягу з державного реєстру з параметрами пошуку щодо зазначеної квартири. Отже державним виконавцем не надано як доказів того, що за боржником у встановленому законом порядку не зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , так і доказів того, що право власності на цю квартиру не зареєстроване за будь-якою іншою особою.

Крім того, матеріали подання не містять доказів того, що боржник

ОСОБА_1 обізнаний про існування виконавчого провадження №55421090, як то отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2017 року та/або інших постанов чи повідомлень державного виконавця в цьому виконавчому провадженні.

Список поштових відправлень від 03 лютого 2018 року (т.2 а.с.13) не містить відомостей про вкладення, а також інформації про отримання боржником такого відправлення.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та враховуючи, що державним виконавцем не надано доказів, в розумінні ст.76-80 ЦПК України, того, що зазначена вище квартира не була зареєстрована у встановленому законом порядку, суд приходить висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кенюк Л.В. про надання дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна боржника

ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 354, 440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кенюк Л.В. про надання дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: