Справа № 364/858/16-ц
Провадження № 2/364/2/20
18.09.2020 року, Володарський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Ткаченко О. В.,
за участю секретарів Бондаренко Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт. Володарка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коберник Андрій Миколайович,
про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
29 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом, в якому просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.10.2015 року недійсним, витребувати з чужого незаконного володіння житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати на правову допомогу та витрати пов`язані з явкою до суду.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 листопада 1992 року її бабою, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу придбано житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_4 усно уклавши договір оренди з ОСОБА_2 , без укладань будь яких договорів, виїхала до належного ОСОБА_4 житлового будинку, який розташований за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Поліянівка. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після смерті якої спадкоємцем за законом була матір позивача - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , та при оформленні документів на спадкове майон їй стало відомо про те, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 13.09.2011 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на спірний житловий будинок. В подальшому ОСОБА_2 продав вищевказаний будинок ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу.
23 червня 2020 року представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог.
Представник позивача та позивач в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.
Відповідачі в судове засідання неодноразово не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином та завчано. Будь яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Третя особа приватний нотаріус Коберник А.М. в подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що договір купівлі-продажу було укладено на підставі наданих йому документів та згідно чинного законодавства та просив суд розгляд справи проводити без його участі.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
За вищевикладених обставин суд, з урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки відповідачів та виконання ними свого обов`язку щодо явки в судове засідання, відсутності заяви про розгляд справи за їх відсутності, вважає за можливе зі згоди представника позивача та позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом по справі встановлено, що 06 листопада 1992 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу придбано житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1а.с.10,21-23). В подальшому ОСОБА_4 усно уклавши договір оренди з ОСОБА_2 , без укладань будь яких договорів, виїхала до належного ОСОБА_4 житлового будинку, який розташований за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Поліянівка (т.1а.с.24). Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є онукою ОСОБА_4 , що стверджено письмовими доказами в матеріалах справи (т.1а.с.11-17). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т.1а.с.18). Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за законом була матір позивача - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (т.1а.с.19). При оформленні документів на спадкове майно позивачу стало відомо про те, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 13.09.2011 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на спірний житловий будинок, що стверджено довідкою, яка видана виконавчим комітетом Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області (т.1а.с.10). В подальшому ОСОБА_2 продав вищевказаний будинок ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 2015 року, що в письмових поясненнях ствердив приватний нотаріус Коберник А.М. (т.1а.с.40).
ОСОБА_1 було оскаржено рішення Володарського районного суду Київської області від 13 вересня 2011 року № 2-318/11, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2015 року було залишено без змін та в подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано та справу передано на новий розгляд (т.2а.с.70). Рішенням Володарського районного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року у справі № 2-318/11 (провадження № 2/364/7/18) в задоволенні позову ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено (т.2а.с.70-77). Вказане рішення Володарського районного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року було змінено, та виключено з мотивувальної частини посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності як на підставу відмови у задоволенні позову, в решті рішення залишено без змін (т.2а.с.78-81). Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Володарського районного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року залишено без змін (т.2а.с.82-89).
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно правила ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
ОСОБА_2 не було надано жодних належних і допустимих доказів про те, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу спірного будинку.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є онукою померлої ОСОБА_4 , що стверджено письмовими доказами (т.1а.с.11-17), тож відповідно до вимог ЦК України є спадкоємцем за законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Тож враховуючи все вищевикладене, суд дійшов до переконання, що позивач є онукою померлої ОСОБА_4 , тож є спадкоємцем належного померлій майна, тож вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 328, 386, 388, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1265, 1266, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 82, 83, 89, 141, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коберник Андрій Миколайович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.
Визнати договір купівлі-продажу від 30.10.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коберником Андрієм Миколайовичем недійсним та скасувати державну реєстрацію на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребувати з чужого незаконного володіння житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачений судовий збір в сумі 1997 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 73 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України.
З повним рішенням сторони можуть ознайомитись 25 вересня 2020 року.
Повне рішення складено 25 вересня 2020 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області (п. 15 п.п. 15.1, 15.5 ч.1 розділу ХІІІ „Перехідні положення" ЦПК України (у редакції Закону №2147-VІІІ). Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: О. В. Ткаченко