Провадження № 2/641/110/2020 Справа № 641/310/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Колодяжної І.М.,

при секретарях - Ягодіній М.С., Гішян А.В.,

справа № 641/310/19

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя , та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності , -

В С Т А Н О В И В :

17 січня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача , в якому просить: визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ; визнати за позивачем право приватної власності на Ѕ частину спірної квартири .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 08.09.2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі . 27.01.2017 року , тобто на момент перебування у шлюбних відносинах, сторони за спільні кошти набули у власність квартиру АДРЕСА_1 , право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем. На момент придбання вартість квартири складала 502380 грн. Квартира була набута сторонами у власність, перебувала у будівельному , непридатному для проживання стані. Більшість фактичних витрат за проведення ремонтно будівельних робіт здійснено за рахунок позивача. Так в період з моменту набуття квартири у власність по теперішній час позивачем здійснено витрати на проведення ремонтно будівельних робіт, придбання будівельних матеріалів, вбудованої меблі та техніки. 23.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Станом на момент подачі позову, згідно звіту про експертно грошову оцінку ринкова вартість квартири складає 1 381 800 грн. Через значні витрати загальною сумою в більш ніж 179989,63 грн., що в свою чергу призвели до суттєвого поліпшення спірної квартири, внаслідок чого її вартість збільшилася майже втричі, а також враховуючи те, що квартиру було придбано у період шлюбу, позивач вважає , що спірна квартира, власником якої є відповідач, є спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу у рівних частках внаслідок розірвання між сторонами шлюбу.

Ухвалою суду від 06 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

02.04.2019 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому зазначено, що позовні вимоги безпідставні, необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню. Щодо позову зазначив, що, він ОСОБА_2 за власні кошти, отримані від продажу власної квартири придбав двокімнатну квартиру, загальною площею 56,50 м2, житловою 31,00 м2, розташованої на 4-му поверсі 8-ми поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Підставами придбання згідно документації про реєстрацію права власності на квартиру були договір купівлі-продажу, цінних паперів, серія та номер: ВВІ60208-5-1, виданий 08.02.2016, видавник: ТОВ «Харківжитлобуд-1» ОСОБА_2 ; Договір бронювання та надання послуг, серія та номер: 38-148, виданий 08.02.2016 року, видавник: ПАТ «Трест Житлобуд-1»/ ОСОБА_2 :Акт прийому передачі квартири, серія та номер:б/н, виданий 13.01.2017, видавник ПАТ«Трест Житлобуд-1»/ ОСОБА_2 . Як стверджує позивач і як вбачається з наданих нею документів між сторонами 08 вересня 2015 року було укладено шлюб. Вже 08.02.2016 року відповідачем був укладений та сплачений особисто відповідно до квитанції, за рахунок коштів, отриманих від продажу власної квартири договір купівлі цінних паперів, тобто фактично договір інвестування у будівництво. За позицією позивачки, доходи сім`ї за вказаний період з огляду на вартість квартири складали понад півмільйона гривень, тобто щомісячно з невідомих джерел до сім`ї надходило понад 100 000 гривень. Наданий позивачкою витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, демонструє, що займатися підприємницькою діяльністю остання розпочала тільки 16.11.2016 року, тобто через 8 місяців після фактичного придбання квартири. До цього як стверджує позивачка вона отримувала щомісячно по 15000 грн. Таким чином, на його погляд, що на час фактичної сплати інвестиційної вартості квартири при укладанні договору купівлі цінних паперів сімейні кошти не могли використовуватися для сплати вартості квартири, існувало інше джерело доходів, а саме особисті кошти відповідача від продажу його попередньої квартири, що є беззаперечною підставою визнання того, що на час придбання спірної квартири її вартість була сплачена за рахунок особистих коштів відповідача від продажу його власної квартири. Що стосується істотного збільшення вартості квартири, котре, як стверджує позивач, викликане вкладенням її особистих коштів, зазначив наступне. Стаття 57 СК України приводить виключний перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Серед переліку такого майна відсутні грошові кошти, отримані від підприємницької чи іншої діяльності, на які посилається позивач, у зв`язку з чим просив в задоволенні позову відмовити.

09.04.2020 року від відповідача за первісним позовом надійшла зустрічна позовна заява, з якої вбачається, що спірна двокімнатна квартира, загальною площею 56,50 м2, житловою 31,00 м2, розташована на 4-му поверсі 8-ми поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 придбана відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 за його особисті кошти, отримані від продажу в день укладення договору купівлі-продажу цінних паперів ВВІ60208-5-1, виданий 08.02.2016, видавник: ТОВ «Харківжитлобуд-1» на ім`я ОСОБА_2 , котрий став в подальшому підставою реєстрації його права власності на дану квартиру, договору купівлі продажу належної йому квартири під АДРЕСА_3 . Ремонт в спірній квартирі проводився фактично повністю за особисті кошти останнього, ОСОБА_4 витрачала кошти переважно на придбання меблів та побутової техніки, у зв`язку з чим просив визнати за ним право особистої приватної власності на двокімнатну квартиру загальною площею 56,50 м2, житловою 31,00 м2, розташованої на 4-му поверсі 8-ми поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та стягнути з ОСОБА_4 понесені ним судові витрати.

15.05.2019 року до суду надійшов уточнений відзив на позовну заяву відповідача за первісним позовом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 за власні кошти, отримані від продажу власної квартири придбав двокімнатну квартиру, загальною площею 56,50 м2, житловою 31,00 м2, розташованої на 4-му поверсі 8-ми поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Підставами придбання згідно документації про реєстрацію права власності на квартиру були договір купівлі-продажу, цінних паперів, мерія та номер : ВВІ60208-5-1, виданий 08.02.2016, видавник: ТОВ «Харківжитлобуд-1» ОСОБА_2 ; Договір бронювання та надання послуг, серія та номер: 38-148, виданий 08.02.2016 року, видавник: ПАТ «Трест Житлобуд-1»/ ОСОБА_2 :Акт прийому передачі квартири, серія та номер:б/н, виданий 13.01.2017, видавник ПАТ«Трест Житлобуд-1»/ Левченко Б.О. Як стверджує позивач за первісним позовом і як вбачається з наданих нею документів між сторонами 08 вересня 2015 року було укладено шлюб. Вже 08.02.2016 року відповідачем був укладений та сплачений особисто відповідно до квитанції, за рахунок коштів, отриманих від продажу власної квартири договір купівлі цінних паперів, тобто фактично договір інвестування у будівництво. За позицією позивачки, доходи сім`ї за вказаний період з огляду на вартість квартири складали понад півмільйона гривень, тобто щомісячно з невідомих джерел до сім`ї надходило понад 100 000 гривень. Наданий позивачкою витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, демонструє, що займатися підприємницькою діяльністю остання розпочала тільки 16.11.2016 року, тобто через 8 місяців після фактичного придбання квартири. До цього, як стверджує позивачка вона отримувала щомісячно по 15000 грн. Таким чином, на його погляд, що на час фактичної сплати інвестиційної вартості квартири при укладнені договору купівлі цінних паперів сімейні кошти не могли використовуватися для сплати вартості квартири, існувало інше джерело сплати, а саме особисті кошти відповідача від продажу його попереднього квартири, що є беззаперечною підставою визнання того, що на час придбання спірної квартири її вартість була сплачена за рахунок особистих коштів відповідача від продажу його власної квартири. Що стосується істотного збільшення вартості квартири, котре як стверджує позивач, викликане вкладення її особистих коштів, зазначив наступне. Стаття 57 СК України приводить виключний перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Серед переліку такого майна відсутні грошові кошти, отримані від підприємницької чи іншої діяльності, на які посилається позивач за первісним, у зв`язку з чим просив в задоволенні первісного позову відмовити. Щодо пропозиції відносно можливості укладання мирової угоди міг би погодитися розглянути можливість сплати розумної грошової суми аби нейтралізувати претензії позивач щодо її особистого вкладу у ремонт, однак, лише у випадку відмови від зазіхань на право власності на частку в квартирі.

15.05.2019 року до суду від відповідача за первісним позовом надійшла уточнена зустрічна позовна заява, з якої вбачається, що спірна двокімнатна квартира, загальною площею 56,50 м2, житловою 31,00 м2, розташованої на 4-му поверсі 8-ми поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 придбана відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 за його особисті кошти, отримані від продажу в день укладення договору купівлі-продажу цінних паперів ВВІ60208-5-1, виданий 08.02.2016, видавник: ТОВ «Харківжитлобуд-1» на ім`я ОСОБА_2 , котрий став в подальшому підставою реєстрації його права власності на дану квартиру, договору купівлі продажу належної йому квартири під АДРЕСА_3 . Ремонт в спірній квартирі проводився фактично повністю за особисті кошти останнього, ОСОБА_4 витрачала кошти переважно на придбання меблів та побутової техніки. Також зазначив, що позивач за первісним позовом, не мала власних коштів, і він перебуваючи за кордоном на заробітках передавав через третіх осіб ОСОБА_4 суму грошових коштів у розмірі 1700 доларів США. На твердження передачі ОСОБА_4 суми грошових коштів у розмірі 1700 доларів США ОСОБА_2 наводить доказ у вигляді фотографій з якої невідомо програми з обміну повідомленнями, при цьому зазначаючи, що обмін повідомленнями було здійснено начебто з ОСОБА_4 .. Сторони попередньо досягли згоди про розлучення без взаємних претензій, але в подальшому ОСОБА_4 відмовилася від угоди і зайняла позицію щодо тримання половини придбаної ним за особисті кошти квартири, у зв`язку з чим просив визнати за ним право особистої приватної власності на двокімнатну квартиру загальною площею 56,50 м2, житловою 31,00 м2, розташованої на 4-му поверсі 8-ми поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та стягнути з ОСОБА_4 понесені ним судові витрати. Також до уточненого позову надав звіт про оцінку майна від 29.04.2019 року виконаного на ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 15.05.2019 року зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання право власності прийнята до розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

13.06.2019 року до суду надійшов відзив позивача по первісному позову на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що зустрічні позовні вимоги безпідставні, необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.Діючим ЦПК України не передбачено подачі заяви по суті у вигляді « уточненого позову». Крім того, наведені у зустрічному позові доводи ОСОБА_2 про придбання спірної квартири за особисті кошти не відповідають дійсності. Недостовірними є твердження ОСОБА_2 про придбання спірної квартири виключно за його особисті кошти, що отримані внаслідок відчуження належної йому квартири АДРЕСА_3 . В розпорядженні ОСОБА_4 були власні кошти в розмірі 300 000 грн., які вона отримала за борговою розпискою від 15.03.2015 року в свого батька ОСОБА_7 . Цільовим призначенням вказаних грошей було саме придбання житла. Оскільки вона народилася та виросла в м. Вуглегірськ Донецької області, який включено до переліку тимчасово окупованих населених пунктів, батьків ОСОБА_4 розуміючи, що їх донька не може повернутися у рідне місто, вирішили допомогти їй у вигляді надання грошових коштів за борговою розпискою, щоб ОСОБА_4 мала змогу придбати власне житло у м. Харкові та згодом повернути запозичені кошти. У подальшому вже перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 , після продажу останнім належної йому квартири, а саме 08.02.2016 року позивач та відповідач за первісним позовом за спільні кошти придбали ціні папери на підставі: договору купівлі-продажу цінних паперів, серія та номер: БВ160208-5-1, виданий 08.02.2016, видавник ТОВ « Харківжитлобуд-1», який у подальшому, був підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру з ОСОБА_2 .. При цьому, усвідомлюючи характер вказаного правочину та абсолютно довіряючи своєму чоловікові, позивачка за первісним позовом не заперечувала проти реєстрації права власності на спірну квартиру саме за ОСОБА_2 , оскільки не передбачала розірвання шлюбу, а також наміру ОСОБА_2 згодом незаконно позбавити її належної часини у спірній квартирі. Отже, твердження відповідача за первісним позовом щодо здійснення витрат останнім власних грошових коштів, отриманих після продажу належної йому квартири АДРЕСА_3 для придбання спірної квартири в розмірі 502 380,00 грн. не відповідають дійсності, оскільки вказану спірну квартиру було придбано за спільні кошти колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .. Наразі не є можливим назвати точну суму витрат на придбання спірної квартири кожного, на той час з подружжя, однак позивач за первісним позовом зазначає, що її частина витрат була не менше за половину від вартості спірної квартири. Доводи Відповідача за первісним позовом щодо здійснення за власні кошти ремонту у спірній квартирі, також, не відповідають дійсності. Твердження ОСОБА_2 що ніби то він перебуваючи за кордоном на заробітках передавав через третіх осіб ОСОБА_4 суму грошових коштів у розмірі 1700 доларів США не відповідають дійсності. На твердження передачі ОСОБА_4 суми грошових коштів у розмірі 1700 доларів США ОСОБА_2 наводить доказ у вигляді фотографій з якої невідомо програми з обміну повідомленнями, при цьому зазначаючи, що обмін повідомленнями було здійснено начебто з ОСОБА_4 . Вважала, що обмін повідомленнями в невідомій програмі не є допустимим доказом, який міг би підтвердити передачу ОСОБА_2 суми грошових коштів у розмірі 1700 доларів США ОСОБА_4 через невідомих третіх осіб. Щодо долучення до уточненого позову звіту про оцінку майна від 29.04.2019 року виконаного на ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_2 , зазначила, що не вважає результати вказаного звіту достовірними, зустрічний позов не можу бути задоволений через документально підтверджені нею витрати на будівельні матеріали та ремонті роботи на суму в 179989,63 грн. Враховуючи вищевикладене вважала, що всі доводи, які вказані ОСОБА_2 в зустрічному позові, спростовані нею в даному відзиві,в зв`язку з чим просила в задоволенні зустрічного позову відмовити повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.07.2019 року по справі призначена вартісна судово будівельно-технічна експертиза, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

26.09.2019 року до суду надійшло повідомлення від експерта про неможливість проведення експертизи.

Ухвалою суду від 27.09.2019 року по справі поновлено провадження у справі та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

Ухвалою суду від 18.12.2019 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, ухвалено витребувати у позивача ОСОБА_4 або ОСОБА_7 оригінал розписки, що складена у 2015 році ОСОБА_8 про отримання у борг від ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 300 000 грн. та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

14.09.2020 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, з яких вбачається, що при зверненні із зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначив, що спірна квартира належить йому на праві особистої власності, оскільки вказана квартира придбана ним за кошти. які належали йому особисто та були набуті ним від продажу подарованої квартири.

В судовому засіданні представник позивача основний позов підтримав, просив задовольнити , проти задоволення зустрічного позову заперечував. В подальшому в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача .

Відповідач та його представник у судовому засіданні зустрічний позов підтримали , просили його задовольнити , проти основного позову заперечували в повному обсязі. В подальшому в судове засідання не з,явилися, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача .

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено , що 08.08.2015 року укладено шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 ( після укладення шлюбу ОСОБА_10 ) .

08.02.2016 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_3 за 400 000 грн. відповідно до договору купівлі-продажу квартири.

08.02.2016 року ОСОБА_2 шляхом укладення з ПАТ «Трест Житлобуд-1» договору бронювання та надання послуг, серія та номер: 38-148 та договору купівлі-продажу, цінних паперів, серія та номер ВВІ60208-5-1. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу, цінних паперів, серія та номер ВВІ60208-5-1, придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 .

24.04.2016 року ОСОБА_4 було найнято ОСОБА_12 в якості виконроба бригади спеціалістів для проведення ремонтно-будівельних робіт у квартири АДРЕСА_1 .

21.11.2016 року ОСОБА_2 отримав ордер на жилу площу в житловому будинку на право зайняття сім`єю з одного чоловіка жилої площі в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , розміром: загальною площею 56,50 м2, житловою 31,00 м2. Відповідно до корінця ордеру на жилу площу в житловому будинку ордер видано на заняття сім`єю з одного чоловіка, жилої площі в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 склад сім`ї вказаний ОСОБА_2 , 1992 р.н.

24.01.2017 року на замовлення ОСОБА_2 ТОВ «Харківське бюро технічної інвентаризації» було видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 .

27.01.2017 року було зареєстровано право власності за відповідачем ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Підставами придбання згідно документації про реєстрацію права власності на квартиру були договір купівлі-продажу, цінних паперів, мерія та номер : ВВІ60208-5-1, виданий 08.02.2016, видавник: ТОВ «Харківжитлобуд-1» ОСОБА_2 ; Договір бронювання та надання послуг, серія та номер: 38-148, виданий 08.02.2016 року, видавник: ПАТ «Трест Житлобуд-1»/ ОСОБА_2 :Акт прийому передачі квартири, серія та номер:б/н, виданий 13.01.2017, видавник ПАТ«Трест Житлобуд-1»/ Левченко Б.О.

14.05.2017 року з метою придбання будівельних матеріалів для облаштування квартири АДРЕСА_1 позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 було укладено з ПАТ «Укрсиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 0 від 14.05.2017 року.Сума кредиту склала 15211 грн 50 коп.

19.05.2017 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 було придбано товари для облаштування квартири АДРЕСА_1 на суму 29930 грн, а саме: холодильник, духову шафу, варильну поверхню газову, витяжку декоративну, водонагрівач,а також сплачено за доставку

15.07.2017 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 придбано стіл у кількості 2 шт.

17.08.2017 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 сплачено ФОП ОСОБА_13 6000 грн. за виготовлення та монтаж вхідної двері для квартири АДРЕСА_1 .

24.10.2017 року на замовлення ОСОБА_4 було монтовано натяжну стелю в квартирі АДРЕСА_1 , вартість якої склала 6140 грн.

03.01.2018 року з метою придбання будівельних матеріалів для облаштування квартири АДРЕСА_1 позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 було укладено з ПАТ «Укрсиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 0 від 03.01.2018 року. Сума кредиту за договором склала 22 342 грн. 31 коп.

26.03.2018 року на замовлення ОСОБА_4 було виготовлено та монтовано вікно із супутніми матеріалами в квартирі АДРЕСА_1 , вартість замовлення склала 6810 грн. 00 коп.

23.10.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано .

На замовлення відповідача ОСОБА_2 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 виготовлено звіт про оцінку майна, з якого вбачається, що квартира загальною площею 56,50 м2, розташованої на 4-му поверсі 8-ми поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 станом на 27.01.2017 опосередкова вартість об`єкта оцінки, становить 491 324 грн.00 коп.; ринкова вартість об`єкта оцінки (без ремонту) станом на 17 квітня 2019 року без урахування ПДВ становить 630 000 грн. 00коп; ринкова вартість об`єкта оцінки (з ремонтом) станом на 17 квітня 2019 року без урахування ПДВ становить 832 100 грн. 00коп .

Статтею 60 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав прав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя, він може оспорити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі й в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Так, Велика палата Верховного Суду розглянувши справу № 372/504/17 у своїй постанові від 21.11.2018 року відступила від усталених позицій Верховного Суду та зазначила, що діє абсолютна презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке ними набуте в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й подружжя може оспорити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі й в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції покладається на того з подружжя, який її спростовує.

За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири від 08 лютого 2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Несковородою О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №534 ОСОБА_2 продав ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_3 за 400 000 грн. (т. 1 а.с.77)

Відповідно до розписки від 17.03.2015 року позивач ОСОБА_8 одержала у борг від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 300 000 грн. для придбання квартири у м. Харкові .

Зазначені договір купівлі- продажу та розписка є чинними, сторонами не оскаржувалися.

Згідно акту прийому - передачі від 13.01.2017 року ПАТ «Трест Житлобуд-1» передав . а ОСОБА_2 прийняв 2-кімнтану квартиру АДРЕСА_1 ( будівельна адреса: АДРЕСА_4 ). Загальна вартість квартири становить 279638,00 грн.

З пояснень свідка ОСОБА_11 вбачається, що на початку 2016 року він купував у ОСОБА_2 квартиру по АДРЕСА_5 160 000 грн. задаток та ще 400 000 грн передав кінці 2015 року. Під час продажу квартири по АДРЕСА_5 були присутні відповідач ОСОБА_2 та його друг. Письмову згоду на відчудження ніхто не надав.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що він був разом з ОСОБА_2 у той час коли останній отримав грошові кошти від продажу квартири від ОСОБА_11 по пр. Садовому м. Харкові. ОСОБА_2 отримав грошові кошти в гривнях, яку суму свідок не пам`ятає. Після чого, вони поїхали в район станції метро «Наукова» в м. Харкові, куди ОСОБА_2 відвіз отримані грошові кошти.

Таким чином, враховуючи вище викладене та аналізуючи норми чинного законодавства з урахуванням позицій Верховного Суду та Великої палати Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що квартира, за адресою : АДРЕСА_6 , є спільною сумісною власністю подружжя.

Положення п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007р. № 11, визначає, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено між ними або шлюбним договором.

Як передбачено ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у справі власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як передбачено ч.1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність сторонам по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 .

Виходячи з наведеного, первісні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі , а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 частковому задоволенню.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265, ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру, яка розташована за адресою : АДРЕСА_2 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою : АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 судові витрати у розмірі 10 980 грн. 75 коп.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності - задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири, яка розташована за адресою : АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або підписання рішення суду без його проголошення у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання , яким завершується розгляд справи.

У відповідності до п. 15 .5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції , до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комінтернівський районний суд м. Харкова .

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 , місце мешкання: АДРЕСА_2 .

Суддя: І. М. Колодяжна