У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайоннийсуд Закарпатсько їобласті в складі: головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судових засідань Єфремова М.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород подання головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міснік Н.В. про примусове проникнення до житла боржника,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з поданням звернувся головний державний виконавець Міснік Н.В. про примусове проникнення до житла боржника.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (далі - відділ ПВР) перебуває зведене виконавче провадження № 62058921, до складу якого входять: АСВП № 34990343 по виконанню виконавчого листа № 2-2140/11 від 19.10.2012, виданого Тячівським районним судом, про: "стягнути з ОСОБА_1 на користь Тячівської міської ради - 59688,34 грн."; АСВП № 60936118 по виконанню вимоги про сплату боргу (недоїмки) № ф-2787- 25 від 15.08.2019, виданої Головним управління ДПС у Закарпатській області, про: "стягнути з боржника борг по єдиному соціальному внеску в сумі 11917,08 грн. на користь Тячівського управління ДПС у Закарпатській області"; АСВП № 50962998 по виконанню виконавчого листа № 807/1149/15 від 09.03.2016, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, про: "стягнути з ОСОБА_1 до державного (місцевого) бюджету за відповідним кодом бюджетної класифікації податковий борг у сумі 298 752,03 грн. до податку на доходи фізичних осіб"; АСВП № 34571035 по виконанню виконавчого листа № 2-2005 від 20.02.2012, виданого ЗТячівським районним судом, про: " стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором в сумі 688466,52 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2823,00 грн.".

Вищевказані АСВП відкриті у Тячівському РВ ДВС: постанова про відкриття виконавчого провадження № 60936118 від 13.04.2020, постанова про відкриття виконавчого провадження № 50962998 від 28.04.2016, постанова про відкриття виконавчого провадження № 34990343 від 31.10.2012, постанова про відкриття виконавчого провадження № 34571035 від 04.10.2012.

Постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження від 14.04.2020 начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайданкг М.М. були передані на виконання з Тячівського РВ ДВС Південно-Західноп міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) до відділу ПВР, у зв`язку з чим державним виконавцем відділу ПВР винесено постанову про прийняття ВП.

Державним виконавцем відділу ПВР, керуючись ст. 30 Закону України Пр виконавче провадження", винесено постанову про об`єднання вищевказаних виконавчи проваджень у зведене № 62058921.

Загальна сума заборгованості по зведеному виконавчому провадженню № 62058921, і боржником виступає ОСОБА_1 , на користь юридичних осіб та держав становить 1 053 592, 90 грн. та 105 359, 29 грн. виконавчого збору.

У ході примусового виконання виконавчого документу, з метою виявлення майна на яке може бути звернено стягнення, державним виконавцем, у порядку п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» були надані відповідні запити до Відділу у Ужгородському районі Держгеокадастру, Територіального сервісного центру № 2141, Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області, Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, на предмет наявності у боржника на праві власності земельних ділянок, транспортних засобів, рахунків у банківських устано сільськогосподарської техніки та інших джерел доходів, однак за результатами вищевказаних заходів будь-якого майна боржника виявлено не було.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем систематично направляються запити до ПФУ та ДФС щодо отримання інформації про доходи боржника та наявні відкриті рахунки, однак: згідно відповідей Пенсійного фонду України на запит державного викот встановлено, що інформацію про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно- правовими договорами, про останнє місце роботи боржника та осіб-боржників, які отрим пенсію, інформацію щодо боржника - не знайдено.

На адресу відділу ПВР надійшло повідомлення від 20.07.2020 № 9816/15-01-2-БТ від АТ "Правекс Банк", про відкриття рахунку боржником ОСОБА_1 у даному банку.

У зв`язку з чим, державним виконавцем відділу ПВР, керуючись ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову від 27.07.2020 № 50962998 про арешт коштів боржника на відкритих рахунках ОСОБА_1 , яку надіслано для виконання , АТ "Правекс Банк", та виставлено платіжні вимоги для списання коштів з рахунку боржника з метою погашення заборгованості.

Однак, листом AT "Правекс Банк" від 31.07.2020 № 2965/10-01-1-БТ повідомлено ПВР, що на рахунки, які належать ОСОБА_1 накладено арешт, але грошові кошти відсутні. Інші відкриті рахунки, згідно відповіді ДФС - відсутні, та джерела отримання доходів - також відсутні.

Державним виконавцем надіслано на адресу боржника ОСОБА_1 виклик державного виконавця від 24.04.2020, з вимогою з`явитись до відділу ПВР для надання пояснень за фактом невиконання рішення суду та надання відомостей щодо міста роботи та декларацію про доходи. Однак, в зазначений державним виконавцем час боржниця не з`явилась.

Згодом, в телефонному режимі, державним виконавцем відділу ПВР було повідомлено боржника ОСОБА_1 про наявність виконавчих документів на виконанні у відділі ПВР.

Після чого до відділу ПВР з`явилась ОСОБА_3 та надала письмове пояснення від 27.05.2020, в якому зазначила, що вона проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_1 , також, у даному поясненні боржниця повідомила, що рішення судів не виконує, тому що не знала про них, та повідомила про наявність на праві власності комори, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , інше рухоме та не рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення, у неї сутнє.

Державним виконавцем здійснено опис та арешт комори поз. 6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності - об`єкта господарювання ринкова вартість вищевказаного арештованого майна, ановить 12 000 грн., що не покриває суми боргу.

Державним виконавцем здійснено вихід по місцю теперішнього проживання боржниці ОСОБА_3 для перевірки явності чи відсутності рухомого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , яка вказана була боржницею у письмовому поясненню від 27.05.2020, наданому державному виконавцю. Однак, Боржник ОСОБА_3 повідомила, що вона тимчасово тут проживає, та доступ до житла державному виконавцю - не надала, у зв`язку з чим, провести виконавчі дії що перевірки майнового стану, не було можливості.

Державним виконавцем, з метою належного виконання зведеного виконавчого провадження, винесено постанову від 10.07.2020 про залучення для проведення виконавчих дій представника міської ради (виконавчого комітету) для надання ними роз`яснення та зясування фактичного проживання особи боржника без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

14.07.2020 року державним виконавцем здійснено вихід по місцю теперішнього проживання боржника, де у присутності начальника Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради Кравчук В.В., державним виконавцем складено акт щодо фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . Доступу до житла боржниця знову не надала, у зв`язку з чим провести виконавчі дії щодо перевірки майнового стану не було можливості.

Заявник вказує на те, що перше виконавче провадження, де боржником виступає ОСОБА_1 , відкрито у органі ДВС ще у 2012 році, ОСОБА_1 своїми діями умисно перешкоджає здійсненню державним виконавцем виконавчих дій при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 62058921, сума боргу якого становить 1 053 592, 90 грн. на користь юридичних осіб, держави та 105 359, 29 грн. виконавчого збору на користь держави.

Відтак заявник ставить питання про винесення судом ухвалу на примусове пронинення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.2 ст.439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на виконанні у відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (далі - відділ ПВР) перебуває зведене виконавче провадження № 62058921, до складу якого входять: АСВП № 34990343 по виконанню виконавчого листа № 2-2140/11 від 19.10.2012, виданого Тячівським районним судом, про: "стягнути з ОСОБА_1 на користь Тячівської міської ради - 59688,34 грн."; АСВП № 60936118 по виконанню вимоги про сплату боргу (недоїмки) № ф-2787- 25 від 15.08.2019, виданої Головним управління ДПС у Закарпатській області, про: "стягнути з боржника борг по єдиному соціальному внеску в сумі 11917,08 грн. на користь Тячівського управління ДПС у Закарпатській області"; АСВП № 50962998 по виконанню виконавчого листа № 807/1149/15 від 09.03.2016, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, про: "стягнути з ОСОБА_1 до державного (місцевого) бюджету за відповідним кодом бюджетної класифікації податковий борг у сумі 298 752,03 грн. до податку на доходи фізичних осіб"; АСВП № 34571035 по виконанню виконавчого листа № 2-2005 від 20.02.2012, виданого ЗТячівським районним судом, про: " стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором в сумі 688466,52 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2823,00 грн.".

Вищевказані АСВП відкриті у Тячівському РВ ДВС: постанова про відкриття виконавчого провадження № 60936118 від 13.04.2020, постанова про відкриття виконавчого провадження № 50962998 від 28.04.2016, постанова про відкриття виконавчого провадження № 34990343 від 31.10.2012, постанова про відкриття виконавчого провадження № 34571035 від 04.10.2012.

Заявник вказує на те, що боржником у вказаних виконавчих провадженнях виступає ОСОБА_1 , яка своїми діями умисно перешкоджає здійсненню державним виконавцем виконавчих дій при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 62058921, сума боргу якого становить 1 053 592, 90 грн. на користь юридичних осіб, держави та 105 359, 29 грн. виконавчого збору на користь держави.

Відтак заявник ставить питання про винесення судом ухвали на примусове пронинення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

У пункті 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (заява N 18357/91)Європейський суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. … Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

У статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження"(далі - Закон N 1404-VIII) закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законіорганів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особливістю вказаної справи є те, що державний виконавець звернувся з поданням до місцевого суду у порядку цивільного судочинства для отримання дозволу на вчинення виконавчих дій на виконання рішення, ухваленого у порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство містить певні особливості, за яких уможливлюється вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, ухвалених у господарських та адміністративних справах саме у порядку цивільного судочинства.

Така логіка законодавця пов`язана з тим, що вказані виконавчі дії виходять за межу публічно-правових правовідносин чи господарських правовідносин, і стосуються виключно цивільних прав фізичних чи юридичних осіб.

Відповідно до пункту 13 частини третьої статті 18 Закону N 1404-VIIIвиконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (пункту 4 частини третьої статті 18 Закону N 1404-VIII).

Стаття 439 ЦПК Українирозміщена у розділі VI "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)". Тобто за правилами ЦПК Українирозгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень інших органів чи судів інших юрисдикцій, якщо спеціальним законом не врегульовано певної процедури здійснення окремих виконавчих дій, зокрема, надання дозволу на примусове проникнення до приміщення, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 439 ЦПК Українипитання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Вказані норми встановлюють особливі правила підсудності, а саме, що подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника розглядається не судом, який видав виконавчий документ, а судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи.

У справі, що розглядається, головний державний виконавець Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міснік Н.Вставить вимогу про примусове пронинення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

При детальному вичення змісту подання та доданих до неї письмових доказів, судом встановлено, що фактично в даному випадку єдиною підставою для звернення саме до Ужгородсього міськрайонного суду з даним поданням слугували усні пояснення боржника ОСОБА_1 від 27.05.2020 року про те, що вона тимчасово проживає за адресою проживання її матері, ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу на ту обставину, що окрім посилань на усні пояснення боржника ОСОБА_1 жодних інших доказів того, що нерухоме майно, про пронинення до якого ставить питання заявник, належить на праві власності також і боржнику, або що у вказаному об`єкті нерухомості є майно, що належить боржнику, матеріали подання не містять.

Відтак суд вважає за необхідне повторно акцентувати увагу на тому, що відповідно до пункту 13 частини третьої статті 18 Закону N 1404-VIIIвиконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Разом з тим в даному випадку в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 на постійній основі тривалий час проживає за вказаною у поданні адресою, що давало б підстави припускати, що у вказаному об`єкті нерухомості знаходиться її майно.

Таким чином суд приходить до висновку, що подання про проникнення до нерухомого майна, що належить матері боржника лише з тих підстав, що ОСОБА_1 тимчасово там проживає є таким, що не ґрунтується на вимогах закону і у випадку його задоволення можуть бути порушені конституційні права та свободи сторонніх осіб, що не відповідатиме принципам справедливості, пропорційності та розумності.

Частиною 1ст. 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним.

Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

За змістом наведених положень, у разі проникнення до житла чи іншого володіння особи, яка не є учасником виконавчого провадження, у відповідному поданні мають бути зазначені обставини, які свідчили б про інформування цієї особи про необхідність вчинення дій щодо передання майна, належного Боржникові, для подальшого звернення стягнення на нього, а також дані про небажання цієї особи виконувати відповідне розпорядження державного виконавця.

Проте, у поданні відсутнє повідомлення співвласників будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_3 про необхідність передання майна, що належить боржнику.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає законних підстав для задоволення подання державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Керуючисьст. 30 Конституції України,ст.8 Конвенції прозахист правлюдини іосновних свобод 1950 року,ст.ст.12,81,89,260,439ЦПК України,ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міснік Н.В. про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Бедьо В.І.