Справа №639/3282/19
Провадження №2/639/207/20
20 серпня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретарів - Кузнецової А.О., Волкової С.І.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення та зняття з реєстраційного обліку, -
17.05.2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , в якій просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , та зняти відповідача з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу зазначеного будинку.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 02.04.2002 року. З цього часу позивач мешкає за вищевказаною адресою. Крім позивача в цьому будинку зареєстрована відповідач по справі, яка є її донькою. Але вже більш ніж три роки відповідач не мешкає в цьому будинку та не цікавиться ним, комунальні послуги не сплачує, виниклу заборгованість довелося сплачувати позивачу. Кореспонденцію за даною адресою позивач не отримує, особистих речей відповідача у будинку немає. Позивач вказує, що самій, у матеріальному відношенні, їй важко оплачувати всі комунальні послуги за відповідача. Позивач неодноразово в добровільному порядку просила відповідача змінити реєстрацію свого постійного місця проживання, проте в добровільному порядку відповідач цього робити не бажає, між тим остання з 2004 року має на праві власності квартиру, але не бажає там реєструватись.
У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення та зняття з реєстраційного обліку. Призначено судове засідання.
28.08.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача ОСОБА_2 про виклик свідків у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, та зняття з реєстраційного обліку - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В подальшому судом задоволено заяву позивача про розгляд справи без допиту свідка ОСОБА_4 і виклик в судове засідання в якості свідка ОСОБА_6 .
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Позивач ОСОБА_2 також позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові обставин, уточнила, що правильною є назва вулиці, де вона має будинок - АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_1, як зазначено в деяких документах.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.08.2020 року, занесеної до протоколу судового засідання, проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши вступне слово позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено і підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І., ОСОБА_2 купила і є власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.8-9). Вказані відомості також вбачаються з копії технічного паспорту (а.с.10-15).
Копія домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1 свідчить про те, що у вказаному будинку, зокрема зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.16-19).
Згідно з відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області від 03.06.2019 року, яка отримана судом 07.06.2019 року, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , сусідка позивача, підтвердила, що відповідач ОСОБА_3 , дочка позивача, вже тривалий час не проживає в будинку за адресою АДРЕСА_1 . Востаннє свідок бачила відповідача за вказаною адресою приблизно в 2015 році, батьки не виганяли дочку, вона сама вирішила втекти та жити окремо, свідкові відомо, що відповідач на даний час проживає на Баварії , однак адресу вона не знає.
Свідок ОСОБА_6 , подруга і сусідка позивача, в судовому засіданні також підтвердила, що спілкується з позивачем родинам, проживає навпроти позивача. Дочку позивача ОСОБА_3 свідок не бачила за місцем проживання позивача близько 5 років, оскільки вона проживає на Баварії , має квартиру власну, речей її в будинку матері немає.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, в судовому засіданні встановлено, що власник житлового будинку позивач ОСОБА_2 має певні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком АДРЕСА_1 , її право порушено, оскільки реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_3 за даною адресою, за якою вона не проживає приблизно кілька років, тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання будинку, а також перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні будинком. При цьому ОСОБА_3 не має права власності на вищевказане домоволодіння, в судове засідання відповідач не з`явилася, відзиву не надала та не довела протилежних обставин, що свідчили б про поважність причин її непроживання за адресою реєстрації або факту відповідної домовленості з власником житла.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду. У зв`язку з чим позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, та зняття з реєстраційного обліку в частині позовних вимог про зняття ОСОБА_3 з реєстрації за вищевказаною адресою задоволенню не підлягає.
У зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн.
На підставі викладеного і керуючись Конституцією України, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України,ст.ст. 156 ЖК УРСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .
В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 1 МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 28.08.2020 року.

Суддя Н.В. Баркова