Справа № 489/2315/20
Провадження № 22-ц/812/1603/20
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Цуркан І.І.,

за участі позивача - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Гроднової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Кредобанк»

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2020 року, постановлену у приміщені цього ж суду головуючим суддею Кирильчуком О.І., за заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мотельчук Юлії Ігорівни про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства "Кредобанк"(далі - АТ «Кредобанк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та просила визнати виконавчий напис, вчинений 17 березня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрований в реєстрі за №770 про звернення стягнення на транспортний засіб марки SUZUKI GRAND VITARA, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 , колір - коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, таким, що не підлягає виконанню.

У травні 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мотельчук Ю.І. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, в межах якого існує досить висока ймовірність відчуження належного позивачеві автомобіля, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Просила вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення звернення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 17 березня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрований в реєстрі за №770, яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно, а саме : автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 , колір - коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, в рахунок задоволення вимог АТК «Кредобанк» за період з 16 березня 2019 по 16 березня 2020 року включно на загальну суму 470 771 грн.06 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2020 року заяву про забезпечення позову - задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення звернення стягнення за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрований в реєстрі за №770 , яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно, а саме: автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 , колір - коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, для задоволення вимог АТ «Кредобанк» на загальну суму 470 771 грн.06 коп.

Не погоджуючись з ухвалою суду АТ "Кредобанк" подав апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову; відновити стягнення за виконавчим провадженням № 62024840 на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрованого у реєстрі № 770 від 17 березня 2020 року; вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства; заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, яким чином вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду; під час виконавчого провадження з виконання виконавчого напису боржник умисно приховував предмет застави від реалізації; причиною вчинення виконавчого напису стала заборгованість у великому розмірі, про яку боржник обізнаний, однак продовжував не виконувати договірні зобов`язання; зупинення виконавчого провадження порушує права банку як стягувача у виконавчому провадженні.

Забезпечивши позов у спосіб визначений позивачем, суд першої інстанції порушив вимоги ч.11 ст.150 ЦПК України, внаслідок чого було зупинено стягнення на заставлене майно і зупинено реалізацію транспортного засобу.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

У суді апеляційної інстанції представник Банку апеляційну скаргу підтримала, просила про її задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції.

Позивач та її представник у суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Третя особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, однак таке не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності в силу вимог ч.2 смт.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу АТ "Кредо банк" необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді - залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції, з висновком якої погоджується колегія суддів, мотивована тим, що між сторонами дійсно виник спір, та з урахуванням змісту та обсягу пред`явлених позовних вимог існує реальна загроза утруднення можливого виконання рішення суду. Заявлений вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.50 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

За змістом п.3 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий напис нотаріуса належить до виконавчих документів.

Згідно із п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Кредобанк"(далі - АТ «Кредобанк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2020 року відкрито провадження у справі.

Предметом спору між сторонами справи є законність вчинення приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. виконавчого напису від 17 березня 2020 року, яким звернено стягнення на автомобіль, належний ОСОБА_1 , що переданий нею у заставу банку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 31 жовтня 2016 року з метою погашення її заборгованості перед банком.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства.

07 травня 2020 року постановами приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 17 березня 2020 року та накладено арешт на майно боржника (а. с. 82-83,84).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. 19 березня 2020 року описано та накладено арешт на належний ОСОБА_1 автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 , колір - коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. с. 86-87). Автомобіль передано на зберігання ДП "СЕТАМ", що підтверджується актом приймання-передачі майна від 19 травня 2020 року (а. с. 6-9).

Отже, матеріали оскарження ухвали свідчать, що предметом спору у справі є визнання вищевказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зі змісту позовної заяви вбачається наявність спору між сторонами.

Оскільки ОСОБА_1 оспорює виконавчий напис, яким звернуто стягнення на автомобіль, та цей напис знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д., то вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення є співмірними із заявленими вимогами, адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Таке відповідає правовим висновкам, викладених у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

До того ж, такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується боржником у судовому порядку, прямо передбачено п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, утруднити повернення майна позивачу і відновлення його порушеного права.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним в ухвалах Верховного Суду в аналогічних справах, зокрема, від 01 листопада 2018 року у справі № 755/1603/18, від 04 квітня 2019 року у справі № 465/5843/18, від 13 червня 2019 року у справі № 760/25536/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 760/12325/19.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності вжиття заходів забезпечення у вигляді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису.

Доводи банку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ці доводи стосуються розгляду спору по суті, тоді як цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Посилання банку щодо того, що причиною вчинення виконавчого напису стала заборгованість у великому розмірі, про яку боржник обізнаний, однак продовжував не виконувати договірні зобов`язання; що під час виконавчого провадження з виконання виконавчого напису боржник умисно приховував предмет застави від реалізації, слід відхилити, оскільки вони не мають правового значення при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Твердження банку, що зупинення виконавчого провадження порушує його права як стягувача у виконавчому провадженні, є безпідставними, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і в разі вирішення спору між сторонами можуть бути скасовані.

Крім того, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про зустрічне забезпечення за наявності для цього передбачених законом підстав.

Посилання банку в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 755/1357/18, провадження № 61-31170св18 та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 15 травня 2018 року у справі 725/801/18 є безпідставними, оскільки у вказаних справах спір виник з інших фактичних правовідносин, а саме щодо поділу майна подружжя, яке знаходиться під арештом у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про стягнення боргу.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи те, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її зміни або скасування відсутні.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення та справа по суті спору не розглядалась, підстав для розподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кредобанк" залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 29 вересня 2020 року.