Справа № 766/9095/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретар Тихоша Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві приватної спільної власності,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної часткової власності, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй та її доньці відповідачці по справі - ОСОБА_2 видано Фондом комунального майна м. Херсона свідоцтво №5709 від 13.09.1993 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки у свідоцтві про право власності щодо кожного з співвласників не зазначено розмір частки у праві власності на вказану квартиру, а вказано лише загальну площу квартири, а також враховуючи, той факт, що з донькою вона вже тривалий час не підтримує стосунки, та несе всі витрати по комунальних платіжках самостійно, тому просить суд визначити розмір часток у праві спільної приватної власності визнавши за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.05.2019року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Від відповідача відзив до суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

За роз`ясненнями п. 5 Пленуму Верховного Суду України у своїй Постанові Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності за № 20 від 22.12.1995 року, розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна.

При визначенні розміру часток у майні, суд виходить із положень ч. 1 ст. 357 ЦК України - вважаючи, що частки є рівними, оскільки будь-якого договору між сторонами про розмір часток суду не надано.

Як зазначено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, що ...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

За змістом ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За ст. ст.. 368, 369 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року, п. 17 роз`яснив, що, розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст. 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право власності на житло за №5709 від 13.09.1993 виданого Фондом комунального майна м. Херсона, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , та членам її сім`ї ОСОБА_1 , загальна площа якої складає 45,17 кв.м. вартість майна на момент приватизації складала - 22585 крб.

Право власності зареєстровано в Херсонському ДБТІ в реєстрову книгу №27 за реєстровим номером № 10817 від 28.02.1994 року.

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 9067 від 12.07.2011 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованими значаться: ОСОБА_2 (донька позивача), ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_5 (син позивача), ОСОБА_6 (зять).

Згідно до звіту про оцінку майна складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , від 03.05.2019 року - визначено вартість об`єкта оцінки що складає -223100 грн без урахування податку на додану вартість

Оскільки спірна квартира передана у спільну сумісну власність двом співвласникам без визначення їх часток у праві власності, виходячи з рівності часток співвласників, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в даній квартирі становить 1/2.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст. 16, 183, 319, 321, 356, 364, 379-380 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 складає 1/2 частину.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко