Номер провадження: 22-ц/813/4911/20
Номер справи місцевого суду: 514/888/19
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 514/888/19

Провадження номер: 22-ц/813/4911/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , діючого від імені ОСОБА_1 , на заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Кравченка П.А. 21 листопада 2019 року, повний текст рішення складено 21 листопада 2019 року,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 37 480,99 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 11 690,64 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони з 11.09.1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні. Батько дитини матеріальної допомоги на утримання сина не надає, від виконання своїх батьківських обов`язків відмовляється.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 27.11.2012 року стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.10.2012 року до повноліття дитини.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який подано до примусового виконання. Рішення суду не виконується, аліменти відповідач не сплачує. Згідно розрахунку державного виконавця станом на 08.05.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 37 480,99 грн.. Розмір неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів становить 11 690,64 грн..

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 11.06.2019 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Надали заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (на 06.08.2019 року, 17.10.2019 року та 21.11.2019 року). Причини неявки не повідомив. Відзиву на позов, заяв та клопотань не надав.

Виходячи з вищевказаного, суд першої інстанції вважав можливим розглянути справу за відсутності сторін, у заочному порядку.

Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 21.11.2019 року вищезазначений позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 накористь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 11 690,64 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 накористь держави судовий збір у сумі 768,80 грн..

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 11.09.1999 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Березинською селищною радою Тарутинського району Одеською області, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 (а. с. 5).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 сторони є батьками дитини - ОСОБА_5 (а. с. 6).

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 27.11.2012 року стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.10.2012 року і до повноліття дитини (а. с. 7).

Із розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 1528/2018/2012 від 27.11.2012 року, виданого Тарутинським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.10.2012 року, вбачається що заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 08.05.2019 року становить 37 480,99 грн. (а. с. 8).

Відповідач не надав доказів на підтвердження сплати аліментів та спростування твердження позивачки щодо наявності заборгованості, не подав відповідні документи виконавцю для перерахунку заборгованості.

Розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

При розрахунку заборгованості суд бере до уваги подану позивачем довідку державного виконавця, якою визначено розмір заборгованості за аліментами на утримання дитини.

Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів, виникає з часу набрання рішенням законної сили.

Суд першої інстанції вважав, що виходячи з матеріалів справи відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, тому заборгованість зі сплати аліментів виникла з його вини, а тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Суд першої інстанції погодився з наданим позивачкою розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Суд першої інстанції вважав доведеними позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. При цьому суд першої інстанції врахував висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам суд першої інстанції зазначив, що стягнення аліментів та заборгованості по аліментам проводиться Тарутинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в порядку виконавчого провадження. Тому, в стягненні заборгованості по аліментам необхідно відмовити, оскільки у такому випадку відбудеться подвійне стягнення (а. с. 44 48).

ОСОБА_3 , діючий від імені ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі оскаржує заочне рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Просить заочне рішення суду в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове судове рішення про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 505 487,75 грн..

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскарженій частині заочне рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковим є посилання суду на те, що позивачка просила стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 11 690,64 грн.. 19.09.2019 року на електронну адресу суду першої інстанції було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій представник позивача просив стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 505 487,75 грн.. Вказана заява про уточнення позовних вимог була зареєстрована у суді - 19.09.2019 року, але не була долучена до матеріалів справи і не була розглянута. Вказане є порушенням права на доступ до справедливого суду; 2) до вищевказаної заяви про збільшення позовних вимог був доданий розрахунок неустойки (пені), визначений з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, у сумі 505 487,75 грн..

16.01.2020 року Одеським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження у справі. Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було направлено ОСОБА_2 як за зареєстрованим місцем проживання у Тарутинському районні Одеської області, так і за виявленим місцем його проживання в м. Одесі. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися до суду з приміткою пошти «Адресат не проживає за вказаною адресою» та - «Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Після отримання з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області актуальної інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 останньому повторно було направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до суду з приміткою пошти «Адресат вибув».

Після цього апеляційним судом втретє було направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги Березинській селищній раді Тарутинського району Одеської області для вручення ОСОБА_2 .. Одночасно на офіційному веб-сайті апеляційного суду було розміщене повідомлення ОСОБА_2 про наявність ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження в порядку спрощено провадження. Березинська селищна рада Тарутинського району Одеської відповіді апеляційному суду не надала.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.09.2020 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за предметом позову (стягнення заборгованості по аліментам у сумі 37 480,99 грн. та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 11 690,64 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам не оскаржується, а тому законність та обґрунтованість рішення в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих учасниками справи і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність стягнення аліментів у визначеному судом розмірі. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 180, 181, 182, 184, 196 СК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

11.09.1999 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Березинською селищною радою Тарутинського району Одеською області, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 (а. с. 5).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 сторони є батьками дитини - ОСОБА_5 (а. с. 6).

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 27.11.2012 року стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.10.2012 року і до повноліття дитини (а. с. 7).

Із розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу № 1528/2018/2012 від 27.11.2012 року, виданого Тарутинським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.10.2012 року, вбачається що заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 08.05.2019 року становить 37 480,99 грн. (а. с. 8).

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з листопада 2012 року по березень 2019 року включно становить 11 690,64 грн. (а. с. 3 4).

Між сторонами виникли правовідносини щодо відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст. 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення від дня прострочення аліментів до їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, ален більше 100 відсотків заборгованості.

Рішення суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не оскаржується.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції порушив право доступу до справедливого суду, оскільки не взяв до уваги заяву представника позивача про збільшення позовних вимог, в якій останній просив з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16-ц стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 505 487,75 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України, у випадку розгляду справи у спрощеному позовному провадженню, позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 11.06.2019 року (а. с. 17 17 зворотна сторона) було відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10 годину 30 хвилин 06.08.2019 року.

Ухвалою суду першої інстанції від 02.08.2019 року (а. с. 23 23 зворотна сторона) за клопотанням представника позивача від 02.08.2019 року (а. с. 21) визначено проводити судове засідання в режимі відеоконференції.

З 05.08.2019 року по 07.08.2019 року суддя знаходився на лікарняному (а. с. 25). Судове засідання призначено на 17.10.2019 року.

19.09.2019 року канцелярією суду першої інстанції зареєстрована заява представника позивача про збільшення позовних вимог, в якій останній просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі - 505 487,75 грн..

Оскільки згідно діючого процесуального законодавства позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, а вищезазначена заява представника позивача про уточнення позовних вимог надійшла до суду першої інстанції після дати першого призначеного судового засідання, а позивач не міг знати, що судове засідання не відбудеться, колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта безпідставними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , діючого від імені ОСОБА_1 , є безпідставними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , діючого від імені ОСОБА_1 ,у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 21 листопада 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе