Дата документу 06.02.2020
Справа № 501/2861/19
06 лютого 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючої судді - Петрюченко М.І.,
за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за
відповідача: ОСОБА_2
третя особа: виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області
предмет та підстави позову: про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, встановлення місця проживання дитини
учасники справи - не з`явились
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, встановлення місця проживання дитини, згідно якого просить суд:
- змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року по справі №501/5138/15-ц та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку;
- встановити місцем постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позов мотивований тим, що з 18 лютого 2006 року до 10 березня 2015 року вона (позивачка) перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбних відносин з відповідачем у сторін народився син ОСОБА_3 .
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року з відповідача на її користь на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі 1531,00 грн. щомісячно, починаючи з 10 грудня до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційний суд Одеської області 12 травня 2016 року скасував рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 березня 2016 року по справі №501/5138/15-ц про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, та встановив розмір аліментів з урахуванням хвороби дитини, який є інвалідом з дитинства, працездатний вік та стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, встановлений законодавством України (на час розгляду справи) прожитковий мінімум у розмірі 1531,00 грн. на дитину відповідного віку.

Після звернення позивача до суду, відповідач добровільно виплачує аліменти на утримання сина у розмірі 2 500,00 (дві тисячі п`ятьсот) гривень щомісячно.

Позивачка зазначає в позові, що син з дитинства хворіє, має статус дитини інваліда з дитинства. Перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ОД-анофтальм вроджена утрата очей), OS-ретинобластома (рак очей) в стадії регресу. T3aNoMo. Сіндром дефіциту уваги з гіперактивністю. Дислалія на резидуальній основі.

На утримання сина, від держави, вона (позивачка) отримує допомогу у розмірі 1497,00 гривень.

Хвороба сина не підлягає лікуванню в Україні у зв`язку з відсутністю в країні спеціалістів відповідного рівня (лікування онкологічного захворювання очей у дітей). Тривалий час вона лікувала сина за кордоном України в Швейцарії в місті Лозанна, за допомогою благодійних фондів, які надавали позивачці допомогу для переїзду до міста лікування, проживання в місті Лозанна та придбанню ліків.

Станом на 2019 рік така благодійна допомога відсутня. За особисті кошти, та кошти своєї родини, позивачка не може оплачувати лікування сина, яке закінчувати не можливо. Крім того, їй постійно необхідно купувати ліки для щоденного лікування сина (краплі для очей, які зменшують біль в очах, ліки від головного болю, від підвищеного тиску в очах тощо) це катінорм, окутіаз, корнерегель. Комплект цих ліків коштує 614,85 гр. - на 10 днів. Тобто в місяць необхідно придбати 3 таких комплекта, що вартує 1844,55 грн. (614,85 грн. х 3).

При лікуванні в Щвейцарії в 2019 році, позивачкою були придбані ліки на суму 32266,13 (тридцять дві тисячі двісті шістдесят шість) грн.

В травні 2019 року позивачка з сином знаходились на лікуванні і вона сплачувала вартість білетів, яка складає 21715,00 (двадцять одну тисячу сімсот п`ятнадцять) гривень.

В червні 2019 року вона придбала для сина окуляри, вартість яких склала 5724,00 (п`ять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні.

В листопаді 2019 року сину ОСОБА_3 необхідно проходити чергове лікування в Швейцарії. Вартість лікування, відповідно до рахунку, який виставила лікарня, складає 4000,00 швейцарських франків, що до офіційного курсу НБУ, складає 103960,00 (сто три тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень.

Таким чином, загальна вартість додаткових витрат на лікування сина за 2019 рік склала 163665,00 (сто шістдесят три тисячі шістсот шістдесят п`ять) гривень.

Також, позивачка зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від своїх обов`язків батька до сина, не приймає ніякої участі у вихованні дитини, у додаткових витратах на лікування сина, ховається від них, не надає адресу дійсного проживання, їй важко отримати дозвіл на виїзд за кордон для лікування сина тощо.

Син фактично проживає з нею, але відповідач такої згоди в установленому законом порядку не надає, чим порушує права сина.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач відзиву на позов не надав, був належним чином сповіщений про судовий розгляд справи, в судове засідання не з`явився.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив проводити судове засідання без його участі.

Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, в зв`язку з тим, що проведення судового засідання здійснювалося без участі учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що з 18 лютого 2006 року до 10 березня 2015 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 березня 2015 року по справі № 501/583/15-ц про розірвання шлюбу (а.с.11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_6 від шлюбних відносин з відповідачем у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року з відповідача на користь позивача на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі 1531,00 грн. щомісячно, починаючи з 10 грудня до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року по справі № 501/5138/15-ц (а.с.14-19).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з дитинства хворіє, має статус дитини інваліда з дитинства. Перебуває на диспансерному обліку з діагнозом ОД-анофтальм вроджена утрата очей), OS-ретинобластома (рак очей) в стадії регресу. T3aNoMo. Сіндром дефіциту уваги з гіперактивністю. Дислалія на резидуальній основі.

На утримання сина, від держави, позивачка отримує допомогу у розмірі 1497,00 гривень, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_5, довідкою про отримання допомоги від держави, копією довідки КНП «Чорноморська лікарня» №01/05-1088 від 05 липня 2019 року (а.с.20-21).

При лікуванні в Швейцарії в 2019 році, позивачкою придбані ліки на суму 32266,13 (тридцять дві тисячі двісті шістдесят шість) грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків та довідок аптеки про вартість ліків, роздруківкою з офіційного сайту Національного Банку України про курс швейцарського франку до української гривні (а.с.22-27).

В травні 2019 року позивачка з сином знаходились на лікуванні і вона сплачувала вартість білетів, яка складає 21715,00 (двадцять одну тисячу сімсот п`ятнадцять) гривень, що підтверджується копією електронних квитків на літак та їх перекладом, квитанціями про оплату квитків (а.с.36, 38-43).

В червні 2019 року позивачка придбала для сина окуляри, вартість яких склала 5724,00 (п`ять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні, що підтверджується копіями замовлення та чеків (а.с.44).

В листопаді 2019 року ОСОБА_3 необхідно проходити чергове лікування у Швейцарії. Вартість лікування, відповідно до рахунку, який виставила лікарня, складає 4000,00 швейцарських франків, що до офіційного курсу НБУ, складає 103960,00 (сто три тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень, що підтверджується перепискою з клінікою мовою оригіналу з перекладами, рахунком на лікування (а.с.28-35).

Таким чином, загальна вартість додаткових витрат на лікування Микити за 2019 рік склала 163665,00 (сто шістдесят три тисячі шістсот шістдесят п`ять) гривень.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування доцільно визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з матір`ю ОСОБА_1 .

V. Оцінка Суду.

Щодо зміни розміру аліментів.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК).

Згідно із статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК, так і положень статей 183, 184 СК.

З іншої сторони за містом статті 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дані положення Закону також враховані в роз`ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3).

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і у зв`язку із наявністю обставин, передбачених статтею 192 СК може бути зменшений.

При цьому, закон (стаття 192 СК) встановлює можливість врахувати такі обставини (зміну матеріального стану), які виникли після постановлення попереднього рішення про стягнення аліментів і визначити розмір аліментів в іншому розмірі з врахуванням нових обставин.

Важливим в даних правовідносинах є те, що СК передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, Суд відповідно до статті 182 СК, враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків;

- відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

- відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з чого, Суд знаходить підстави для зміни способу стягнення аліментів, встановленого рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року по справі № 501/5138/15-ц та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягення дитиною повноліття.

Із врахуванням пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з дитинства хворіє, має статус дитини інваліда з дитинства. Перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ОД-анофтальм вроджена утрата очей), OS-ретинобластома (рак очей) в стадії регресу. T3aNoMo. Сіндром дефіциту уваги з гіперактивністю. Дислалія на резидуальній основі.

На утримання сина, від держави, позивачка отримує допомогу у розмірі 1497,00 гривень, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_5, довідкою про отримання допомоги від держави, копією довідки КНП «Чорноморська лікарня» №01/05-1088 від 05 липня 2019 року (а.с.20-21).

При лікуванні в Швейцарії в 2019 році, позивачкою придбані ліки на суму 32266,13 (тридцять дві тисячі двісті шістдесят шість) грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків та довідок аптеки про вартість ліків, роздруківкою з офіційного сайту Національного Банку України про курс швейцарського франку до української гривні (а.с.22-27).

В травні 2019 року позивачка з сином знаходились на лікуванні і вона сплачувала вартість білетів, яка складає 21715,00 (двадцять одну тисячу сімсот п`ятнадцять) гривень, що підтверджується копією електронних квитків на літак та їх перекладом, квитанціями про оплату квитків (а.с.36, 38-43).

В червні 2019 року позивачка придбала для сина окуляри, вартість яких склала 5724,00 (п`ять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні, що підтверджується копіями замовлення та чеків (а.с.44).

В листопаді 2019 року ОСОБА_3 необхідно проходити чергове лікування у Швейцарії. Вартість лікування, відповідно до рахунку, який виставила лікарня, складає 4000,00 швейцарських франків, що до офіційного курсу НБУ, складає 103960,00 (сто три тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень, що підтверджується перепискою з клінікою мовою оригіналу з перекладами, рахунком на лікування (а.с.28-35).

Таким чином, загальна вартість додаткових витрат на лікування сина за 2019 рік склала 163665,00 (сто шістдесят три тисячі шістсот шістдесят п`ять) гривень.

Згідно з ч.3 ст.2 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що витрати на дитину (лікування), здійснені позивачем на загальну суму 163665,00 грн. відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, тому суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню половина понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини, а саме на лікування, що становить 81832,50 грн.

Щодо визначення місця проживання дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Так, відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

При цьому згідно ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Місце проживання - це житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1 ст.29 ЦК). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч.1 ст.33 Конституції).

Однак визначення місця проживання дитини має свою специфіку, оскільки дитина, як правило, в силу своєї психічної та фізичної незрілості, фактичної нездатності проживати самостійно мають проживати разом зі своїми батьками або з особами, які їх заміняють.

Отже, чинне законодавство, встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини.

Слід зауважити, що відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за №789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

З матеріалів справи вбачається, що дитина сторін ОСОБА_3 проживає з матір`ю з народження, має тісні соціальні зв`язки за місцем теперішнього проживання.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування доцільно визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з матір`ю ОСОБА_1 .

Отже, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, у зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору за вимоги про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області) про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, встановлення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

2. Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року по справі №501/5138/15-ц та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття до25 лютого 2024 року.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , 1/2 додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 81832,50 грн.

4. Встановити місцем постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

5. Стягнути з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

6. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

7. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним - процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

8. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

9. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним - процесуальним кодексом України.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

10. Повний текст рішення складено 06 лютого 2020 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко