Справа № 464/3405/17 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2552/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , її представника

ОСОБА_2 , представника відповідача АТ КБ

«Приватбанк» Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Годовицько-Басівської сільської ради, державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним і скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31671099 від 03.10.2016 року, прийняте державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяком П.Т.

Стягнуто з акціонерного товариства комерційного банку (далі АТ КБ) «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 320 грн. судового збору.

Стягнуто з Годовицько-Басівської сільської ради на користь ОСОБА_1 320 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач АТ КБ «Приватбанк», просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що до предмету вимог у даному спорі належить перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначає, що обраний банком, як іпотекодержателем, позасудовий спосіб задоволення вимог про стягнення кредитної заборгованості шляхом переходу до нього права власності на предмет іпотеки, відповідає вимогам закону та умовам договору іпотеки, укладеному між сторонами, а тому, звернувшись до державного реєстратора про реєстрацію права власності на предмет іпотеки, банк діяв правомірно.

Зазначає, що на виконання умов договору іпотеки банк надіслав на адресу позивача повідомлення вимогу про порушення зобов`язання за кредитним договором та наслідки невиконання такої вимоги, яку позивач отримала, а тому банк дотримався встановленого договором іпотеки порядку повідомлення іпотекодавця, яке передує реалізації його (банку) права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Також звертає увагу, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек, що в повній мірі узгоджується з практикою Верховного Суду.

Наголошує, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стосується лише стадії виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки і не поширюється на правовідносини, які виникають в процесі звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.08.2005 року між позивачем ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ) та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №LVH9G00000091, відповідно до умов якого позивач отримала в банку кредит в розмірі 45150 доларів США на придбання житла (3-х кімнатної квартири на АДРЕСА_1 ).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 11.08.2005 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 66,00 кв.м.

Договором іпотеки від 11.08.2005 року передбачено:

іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані (пп.18.8.1.п.8);

звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.8.1, 18.8.2, 18.8.3 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі (п.24);

звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця (п.29).

19.02.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» продав своє право вимоги по вказаному вище іпотечному договору «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ».

На підставі цього договору, 17.03.2007 року приватним нотаріусом Ізотовою В.А. в Державному реєстрі речових прав в розділі відомості з Державного реєстру іпотек внесені відомості про іпотеку квартири АДРЕСА_2 , де іпотекодержателем вказано «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ», іпотекодавець ОСОБА_4

14.04.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (покупець) та «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (продавець) та «ТМФ ТРАСТІ МІТЕД» (довірчий управитель) укладено договір викупу (відступлення) прав вимог, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» придбав відповідні іпотечні активи, в т.ч. за вказаним вище договором іпотеки від 11.08.2005 року.

Однак, державної реєстрації зміни іпотекодержателя на підставі договору викупу (відступлення) права вимоги від 14.04.2016 року по відношенню до вказаного вище предмету іпотеки не було здійснено у встановленому законом порядку.

03.10.2016 року державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Тузяком П.Т. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №31671099, внесено відповідний запис про державну реєстрацію за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Підставою виникнення права власності вказано договір іпотеки, серія та номер: 5648, виданий 11.08.2005 року, видавник: приватний нотаріус Львівського МНО Тертична Е.В., що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРПНМ та РПВНМ, ДРІ, ЄРЗВОНМ № 84681038 від 10.04.2017.

Отже, на момент вчинення оспорюваної позивачем реєстраційної дії статус ПАТ КБ «Приватбанк», як іпотекодержателя по відношенню до спірного іпотечного майна, не був підтверджений належними документами (відсутній запис про державну реєстрацію ПАТ КБ «Приватбанк» як іпотекодержателя на підставі договору викупу (відступлення) права вимоги від 14.04.2016 року).

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Аналогічне за змістом положення міститься й у пункті 18.11 іпотечного договору від 11.08.2005 року, укладеного між сторонами.

Відповідно до п.61 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, зі змісту ч.1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, положень договору іпотеки (п.18.11) вбачається, що письмова вимога про усунення порушення надсилається боржнику, іпотекодавцю виключно іпотекодержателем і тільки після цього та у випадку невиконання позичальником вимоги кредитора протягом тридцятиденного строку з дня отримання вимоги у іпотекодержателя виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки.

В обгрунтування законності набуття права власності на іпотечне майно, АТ КБ «Приватбанк» посилається на надіслання позивачу письмової вимоги (повідомлення) про усунення порушення №30.1.0.0/2-273 від 25.05.2014 року, яке вона отримала 11.06.2014 року, однак, на час надіслання банком цього повідомлення-вимоги іпотекодержателем спірного майна (з 17.03.2007 року) було «ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС №1 ПІ-ЕЛ-СІ», що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 84681038 від 10.04.2017 року, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» викупив право вимоги за цим договором іпотеки лише 14.04.2016 року і після викупу права вимоги до вчинення оспорюваної реєстраційної дії (03.10.2016 року), жодних інших повідомлень-вимог позивачу не надсилав.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на момент вчинення державним реєстратором оспорюваної реєстраційної дії про реєстрацію права власності ПАТ КБ «Приватбанк» на предмет іпотеки були відсутні правові підстави для державної реєстрації переходу права власності до АТ КБ «Приватбанк», як іпотекодержателя, на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Крім того, в матеріалах справи наявні довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №164305533 від 19.04.2019 року, надана позивачем в підтвердження того, що за нею не зареєстровано жодного іншого нерухомого майна. Також, в матеріалах справи міститься довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 20.07.2017 року, виданої ЛКП «Хуторівка», з якої вбачається, що позивач з 10.10.2005 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 та проживає там разом зі своїми доньками та матір`ю.

На момент державної реєстрації права власності на предмет іпотеки діяли норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири.

Із врахуванням того, що предмет іпотеки було передано банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, площа квартири становить 66,00 кв.м., в матеріалах справи наявні докази про те, що дане майно використовується позивачкою, як місце постійного проживання її та членів її сім`ї, суд першої інстанції дійшов законного та обгрунтованого висновку про те, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки, повинен бути застосований Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а тому державний реєстратор, в силу зазначених положень Закону, не мав права вчиняти дії щодо звернення стягнення на спірне майно.

Правильність висновків суду першої інстанції про застосування положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" при позасудовому порядку звернення стягнення на предмет іпотеки підтверджується також правовою позицією Верховного Суду в постанові від 22 січня 2020 року (справа №201/6233/17-ц) та Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20 листопада 2019 року (справа №802/1340/18-а).

Доводи апелянта про підвідомчість даної справи судам адміністративної юрисдикції є безпідставними, оскільки за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2020 року (справа №804/6166/17) такі спори не мають публічно-правового характеру, а випливають з договірних правовідносин і вирішуються судами за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин і фактичні обставини справи, застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, не допустив порушень норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 вересня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.