УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря: - Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича про накладення заборони відчуження при розгляді подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 про виділ частки із спільного майна для звернення стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з заявою про накладення заборони відчуження, відповідно до якої просить забезпечити вимоги шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме:

- Ѕ частини квартири загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу Ѕ частини квартири, серія та номер: р.№ 2051, виданий 10.08.2017 року, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І.;

- 2/3 частини квартири загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Підстава виникнення права власності договір про розірвання договору дарування, серія та номер: 3886, виданий 27.09.2016 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитонова Я.М., свідоцтво про право власності, серія та номер: 2-96-74868-М-1, виданий 11.07.1996 року, видавник: Харківський міський центр приватизації державного житлового фонду; договір дарування, серія та номер: 1585., виданий 11.05.2005 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ним подано до Київського районного суду м. Харкова подання про виділ частки із спільного майна для звернення стягнення. Боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з самого відкриття виконавчого провадження не виконує свої обов"язки щодо виконання рішення суду. Не з"являється на його виклики, не надає на його вимогу декларацію про його доходи, намагається вивести належне йому майно з-під арешту. Тому, вважає, що існує загроза того, що боржник чи його дружина, яка володіє майном сумісно з ОСОБА_1 , можуть здійснити дії щодо переоформлення спірного майна на інших осіб, що унеможливить фактичне виконання рішення.

Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши заяву, дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Згідно роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Приписами ч. 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2018 року відкриті виконавчі провадження № 55967726, № 55967772 з виконання виконавчого листа № 640/14719/15ц від 01.03.2018 року виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму ринкової вартості вилученої за рішенням суду квартири АДРЕСА_3 в розмірі 772440, 00 гривень та судового збору в розмірі 3654, 00 гривень.

Заявник, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Семендяєв Олександра Сергійовича зазначає, що рішення Київського районного суду м. Харкова боржником не виконується.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з того, що між сторонами дійсно виник спір, забезпечення позову в спосіб, про якій просить заявник, буде відповідати меті застосування заходів забезпечення. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду в разі задоволення подання.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що подання про виділ частки із спільного майна для звернення стягнення надійшло від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича, який зазначає, що рішення Київського районного суду м. Харкова за яким відкриті виконавчі провадження № 55967726, № 55967772 з виконання виконавчого листа № 640/14719/15ц від 01.03.2018 року, боржником не виконується, суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича про накладення заборони відчуження задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме:

- Ѕ частини квартири загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу Ѕ частини квартири, серія та номер: р.№ 2051, виданий 10.08.2017 року, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І.;

- 2/3 частини квартири загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Підстава виникнення права власності договір про розірвання договору дарування, серія та номер: 3886, виданий 27.09.2016 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитонова Я.М., свідоцтво про право власності, серія та номер: 2-96-74868-М-1, виданий 11.07.1996 року, видавник: Харківський міський центр приватизації державного житлового фонду; договір дарування, серія та номер: 1585., виданий 11.05.2005 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

Боржник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06.02.2020 року.

Суддя І.В. Ніколаєнко