Єдиний унікальний номер 225/3379/20
Номер провадження 22-ц/804/2527/20
Головуючий у 1 інстанції Довженко О.В. Єдиний унікальний номер 225/3379/20
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/2527/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 18 червня 2020 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович (головуючий в 1 інстанції суддя Довженко О.В.)

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою було надано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. 25.03.2020 року, реєстровий №4433, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 11 487,98 грн.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 18 червня 2020 року у задоволенні зазначеної заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 від імені та інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 18 червня 2020 року скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що суд попередньої інстанції не надав належної правової оцінки поданій заявником заяві про забезпечення позову. Підстави для стягнення грошових коштів з позивача за вказаним виконавчим документом відсутні. При цьому суд першої інстанції не врахував того, що існують підстави для невиконання чи утрудненого виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Спосіб забезпечення позову, зазначений у заяві, відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України та є спів мірним заявленим вимогам.

Особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи убачається, що 25.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №4433 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості на суму 11 487,98 грн.

27.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61923718 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості на суму 11 487,98 грн.

Того ж дня приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» основної винагороди приватному виконавцеві на суму 1148,80 грн. та постанову про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 300,00 грн.

Не погодившись з накладенням виконавчого напису, позивач подала до суду позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважає його таким, що постановлено з порушенням вимог закону та одночасно надала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано доказів порушення приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №61923718 вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, зазначено, що за умов наявності в постанові приватного виконавця про арешт коштів від 27.04.2020 року відповідного застереження «окрім коштів, звернення стягнення на які заборонено законом» шляхом здійснення стовідсоткового звернення стягнення на грошові кошти, що містяться саме на зарплатному картковому рахунку заявника» правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не має.

Проте апеляційний суд не може погодитися з таким висновком з наступних підстав.

Зі змісту оскаржуваної ухвали убачається, що підставою для відмови у задоволенні заяви фактично є правомірність дій приватного виконавця щодо накладення арешту. Однак звертаючись з зазначеною заявою, позивач не порушував питання про оскарження дій виконавця у розумінні ст. 447 ЦПК України. Ним було надано саме заяву про забезпечення позову, розгляд якої повинен був відбуватися у відповідності до вимог ст. 149 ЦПК України.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до частин першої і другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом даної справи є визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки заявник вважав, що такий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства через порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та неправомірність вимог стягувача в частині заборгованості.

Тобто у даному випадку ОСОБА_1 на підставі пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України просила зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 обґрунтувала її можливістю передчасного стягнення грошових коштів на підставі вказаного виконавчого напису.

Отже, невжиття заходів для забезпечення позову у даній справі, а саме: не зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні на час розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може призвести до незаконного стягнення при примусовому виконанні оскаржуваного виконавчого напису грошових коштів у позивача.

Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є видом забезпечення позову, який є співмірним із заявленими позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; має тимчасовий характер і діє до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Проте суд першої інстанції не врахував наведені норми процесуального права, а тому дійшов помилкового висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу та ухвалює нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову зупиненням стягнення на підставі виконавчого напису № 4433, вчиненого 25 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 18 червня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 4433, вчиненого 25 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В., примусове виконання якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Романом Васильовичем (виконавче провадження №61923718) щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 11 487 грн. 98 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.В.Агєєв

О.Д. Канурна

Повний текст постанови складений 18 серпня 2020 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян