Справа № 215/1778/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Науменко Я.О.,

за участю секретаря Махоні Н.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

04.05.2018 ОСОБА_4 - представник позивача ОСОБА_1 подала до суду вказану позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що 22 липня 2013 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Шадріною Л.Г.. Відповідно до умов вказаного договору позивач передала у власність відповідача належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Відповідач зобов`язався довічно повністю за свій рахунок утримувати позивача, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Вартість матеріального забезпечення становить 800 грн.. Однак, починаючи з грудня 2017 року відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, натомість позивачу доводиться самостійно, за власні кошти забезпечувати себе усі необхідним. Просить розірвати договір довідного утримання, застосувавши наслідки розірвання та скасувавши державну реєстрацію права власності за відповідачем.

В подальшому в заяві від 15.11.2018 позивачем були змінені підстави позову, оскільки протягом усього часу починаючи з моменту укладення договору довічного утримання, тобто з 22 липня 2013 року, відповідач неналежно виконував взяті обов`язки за договором, тому позивач весь час забезпечувала себе самостійно: купувала продукти харчування, одяг, ліки, сплачувала комунальні послуги. Відповідач періодично відвідував позивача, однак свої обов`язки, визначені договором довічного утримання, не виконував, а починаючи з грудня 2017 року взагалі перестав відвідувати позивача. В зв`язку з невиконанням умов договору довічного утримання позивач просить розірвати вказаний договір та повернути у її власність майно, що було передане за цим договором, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, що здійснена на підставі договору довічного утримання.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що 03.09.2018 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору довічного утримання (вх.№16039 від 18.10.2018).

Представник позивача у відповіді на відзив зазначила, що обставини, які викладені в позовній заяві ОСОБА_3 не відповідають дійсності. Позивач на виконання умов договору довічного утримання передала відповідачу належну їй на праві власності квартиру, проте відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином із моменту укладення договору довічного утримання (вх. №18200 від 22.11.2018).

Відповідач у відзиві на змінену позовну заяву вказує на зловживання позивачем своїми процесуальними правами, оскільки вважає, що при подачі заяви про зміну підстав позову позивач навмисно вказала про невиконання відповідачем обов`язків за договором довічного утримання з моменту його укладення, тоді як у первісній позовній заяві зазначила, що відповідач перестав виконувати свої обов`язки за цим договором починаючи з осені 2018 року (вх.№6104 від 01.04.2019).

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені в позовній заяві від 15.11.2018, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній підстави та обставини.

Позивач у судовому засіданні просила позов задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачем обов`язків по договору довічного утримання.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні, з огляду на його стан здоров`я та недоведеність позовних вимог.

Ухвалою від 06.07.2018 прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 18.09.2018.

Відповідач 12.09.2018 подав суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням його на стаціонарному лікуванні (вх.№13699 від 12.09.2018).

У підготовчому судовому засіданні 18.09.2018 за клопотанням відповідача від 12.09.2018 оголошено перерву до 22.10.2018.

Відповідач подав суду заяву від 18.10.2018 про об`єднання позовних вимог в одне провадження, посилаючись на те, що у провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу знаходиться справа №215/3966/18 за його позовом до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору довічного утримання. Крім того, відповідач у заяві від 22.10.2018 просив суд проводити засідання у цей день за його відсутності та повідомив, що заявлені вимоги він не визнає (вх.№16448 від 22.10.2018).

У підготовчому судовому засіданні 22.10.2018 за клопотанням представника позивача про надання їй часу на підготовку для подання відповіді на відзив оголошено перерву до 06.12.2018.

Представником відповідача 04.12.2018 подано заяву про відкладення підготовчого судового засідання в зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці (вх.№19052 від 04.12.2018).

Крім того, 06.12.2018 відповідач ОСОБА_3 подав заяву про відкладення підготовчого засідання в зв`язку з відпусткою свого представника (вх.№19150 від 06.12.2018).

У підготовчому судовому засіданні 06.12.2018 після з`ясування думки представника позивача щодо заяв відповідача і його представника, оголошено перерву до 05.02.2019.

Відповідач ОСОБА_3 05.02.2019 подав суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні (вх.№2290 від 05.02.2019).

Представник позивача 05.02.2019 подала суду заяву про виклик і допит свідків (вх.№2260 від 05.02.2019).

В підготовчому судовому засіданні 05.02.2019 в зв`язку з заявленими клопотаннями відповідача та представника позивача оголошено перерву до 21.02.2019.

Представник відповідача 21.02.2019 вдруге подала суду заяву про об`єднання позовних вимог в одне провадження (вх.№3416 від 21.02.2019).

Підготовче судове засідання, що було призначене на 21.02.2019, не відбулось у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні.

У підготовчому судовому засіданні 15.03.2019 було оголошено перерву до 03.04.2019 для направлення заяви про зміну предмету позову представнику відповідача.

Представник відповідача 02.04.2019 подала суду заяви про встановлення додаткового строку для подання доказів і про допит свідків (вх.№6243 від 03.04.2019), а також клопотання про врегулювання спору за участю судді (вх.№3417 від 21.02.2019).

Ухвалою від 03.04.2019 закрито підготовче провадження у справі і призначено справу до розгляду по суті в загальному позовному провадженні з викликом сторін на 15.05.2019.

Представник позивача 11.05.2019 подано суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки у судове засідання (вх.№8787 від 11.05.2019).

Крім того, відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні (вх.№8845 від 13.05.2019).

В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні справа 15.05.2019 не розглядалась, про наступну дату судового розгляду сторони повідомлені судовими повістками.

У судовому засіданні 18.07.2019 після заслуховування вступних слів позивача та її представника було оголошено перерву до 13.08.2019.

У судовому засіданні 13.08.2019 після допиту свідків зі сторони позивача було оголошено перерву до 16.09.2019 для допиту інших заявлених стороною позивача свідків.

У судовому засіданні 16.09.2019 після допиту свідків зі сторони позивача було оголошено перерву до 15.10.2019 для допиту заявлених стороною відповідача свідків.

Представник відповідача 15.10.2019 подала суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку зі своєю хворобою (вх.№18992 від 15.10.2019), в зв`язку з чим у судовому засіданні 15.10.2019 було оголошено перерву до 18.11.2019.

У судовому засіданні 18.11.2019 після допиту свідка зі сторони відповідача було оголошено перерву до 18.12.2019 для виклику інших заявлених стороною відповідача свідків.

У судовому засіданні 18.12.2019 після допиту свідка зі сторони відповідача було оголошено перерву до 11.02.2020 для виклику іншого заявленого стороною відповідача свідка.

Представник відповідача 11.02.2020 подала заяву про повторний допит свідків зі сторони позивача, які були допитані судом у відсутність відповідача та його представника (вх.№2785 від 11.02.2020).

У судовому засіданні 11.02.2020 після допиту свідка зі сторони відповідача та вирішення клопотання представника відповідача про повторний допит свідків зі сторони позивача, було оголошено перерву до 25.03.2020 для надання можливості представнику відповідача ознайомитись із матеріалами справи та перед дослідженням письмових доказів.

Ухвалами від 25.03.2020, 24.04.2020 та від 28.05.2020 розгляд справи відкладався за клопотанням представника відповідача в зв`язку з неможливістю її явки в судові засідання через запроваджений карантин.

Через зайнятість судді в іншому провадженні справа 25.06.2020 не розглядалась, про наступну дату судового засідання сторони повідомлені судовими повістками.

У судове засідання 14.08.2020 представник відповідача, будучи повідомленою належним чином про розгляд справи, не з`явилась та про поважність причин неявки суд не повідомила.

З урахуванням явки відповідача у судове засідання, який неодноразово подавав заяви про особисту участь у справі, суд, з`ясувавши думку сторін, прийшов до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представника відповідача, яка не з`явилась без поважних причин.

У судовому засіданні 14.08.2020 після дослідження письмових доказів та проведення судових дебатів, було оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та покази свідків, судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 із 26.02.1963, що підтверджується копією сторінки 11 її паспорту та довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради №1462 від 11.07.2018 (а.с.3, 30).

22 липня 2013 року між ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) та ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , відповідач) було укладено договір довічного утримання (догляду), далі - договір, що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шадріною Л.Г., за реєстровим №05/911 (а.с.5-6).

За умовами Договору позивач ОСОБА_1 передає у власність відповідачу ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_3 зобов`язується надавати ОСОБА_1 довічне матеріальне забезпечення.

Пунктом 7 Договору погоджено, що ОСОБА_3 зобов`язується довічно повністю за свій рахунок утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і забезпечити її житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі.

Відповідно до пункту 8 Договору вартість матеріального забезпечення /харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги/ визначена сторонами в розмірі 800 (вісімсот) гривень на місяць.

Тобто, у договорі довічного утримання обов`язки набувача є конкретно визначеними сторонами і обмежуються конкретно визначеними видами догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача та матеріальна вартість яких становить 800 грн. на місяць.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6584573 від 22.07.2013 за відповідачем ОСОБА_3 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання (а.с.7).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень №6591036 від 22.07.2013 вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено заборону (а.с.8).

Актом від 15.02.2018 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт того, що ОСОБА_3 дійсно не надає матеріального забезпечення ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; харчуванням, одягом, необхідною допомогою за свій рахунок її не забезпечує (а.с.10).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що їй відомо про те, що відповідач та його дружина обіцяли допомагати ОСОБА_1 .. Свідок бачила, як подружжя ОСОБА_8 привозили ОСОБА_1 чай, солодощі та фрукти, а остання годувала їх обідом. Після того, як був укладений Договір ОСОБА_1 прописала ОСОБА_3 у своїй квартирі. Крім того, свідку відомо, що спочатку ОСОБА_1 склала заповіт на ОСОБА_3 , проте йому цього було замало, тому в подальшому було укладено договір довічного утримання. Коли у 2014 році встановлювати у квартирі позивача газовий лічильник, то виявилось, що у неї немає документів на квартиру. Тоді ОСОБА_1 їздила по них до подружжя ОСОБА_8 , так як вони забрали ці документи після оформлення Договору. Сама позивач платила за газовий лічильник та його установку. Коли робила ремонт у квартирі, то ОСОБА_9 (дружина ОСОБА_3 ) допомагала клеїти шпалери, проте всі матеріали купувала за свої гроші ОСОБА_1 .. Також позивач сама оплачувала комунальні послуги та ліки, ОСОБА_10 (відповідач) ніколи цього не робив, як і не питав ОСОБА_1 про те, які продукти їй необхідні; також ніколи мова не йшла про одяг і взуття. За поїздку на цвинтар ОСОБА_1 платила ОСОБА_3 гроші. Свідок зазначила, що спочатку стосунки між відповідачем і позивачем були добрими, проте вони погіршились після ситуації із встановленням лічильника, тому ОСОБА_1 вже років зо два не пускає до себе відповідача і його дружину, вважаючи, що вони чекають її смерті.

Позивачем до позову додані квитанції про оплату комунальних послуг за лютий-квітень 2018 року (а.с.11, 12, 13) та за грудень 2016 року, листопад-грудень 2017 року (а.с.63, 64), платником у яких зазначена позивач ОСОБА_1 ..

Зазначені докази підтверджують, що позивач самостійно за свої кошти сплачувала вказані послуги всупереч умовам Договору, де зокрема визначено її право безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі.

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, яка їй встановлена 01.10.1989 безстроково, що підтверджується копією довідки ЛТЕК серії ВТЭ-31 №002252 (а.с.18).

Позивачем залучені до позову копії рекомендацій лікаря щодо лікування та необхідних медичних препаратів (а.с.15,16,17).

Судом здійснено допит свідків, заявлених позивачем і відповідачем.

Так, свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що давно знайома з позивачем ОСОБА_1 та їй відомо, що остання прописала в своїй квартирі ОСОБА_10 (відповідача) у 2011 році. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 просила ОСОБА_8 зробити їй ремонт у квартирі, для цього вона за свої гроші купила матеріли, тобто ремонт був зроблений за кошти позивача. Свідку позивач розповідала, що спочатку до неї подружжя ОСОБА_8 ставились добре, проте згодом стосунки зіпсувались, після того як останні намагались отруїти ОСОБА_1 .. Зараз ОСОБА_3 не відвідує ОСОБА_1 , останній раз вона бачила ОСОБА_3 у 2013 році. Зараз свідок на прохання ОСОБА_1 свідок купує їй продукти. Крім того, позивач сама вносить плату за квартиру, купує собі ліки, а також одяг і взуття. Свідку не відомо, щоб ОСОБА_10 (відповідач) щось платив за позивача, проте знає, що ОСОБА_1 давала йому 200 грн. на бензин, щоб він звозив її на цвинтар. Також свідок вказала, що знає як живе позивач, так як вона через день-два її відвідує та кожного дня телефонує.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що давно знайома з позивачем ОСОБА_1 , вони часто спілкуються. До ОСОБА_1 ходили ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ( ОСОБА_8 ), але їй не допомагали нічим, навіть коли вона хворіла, а також не платити за квартиру. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 прописала ОСОБА_8 у свою квартиру десь у 2011-2012 році. Свідок часто провідувала позивача до 2016 року і бачила у квартирі ОСОБА_1 як ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ( ОСОБА_8 ) пили чай. Свідок вказала, що ОСОБА_10 нічого з продуктів, одягу та взуття не привозив ОСОБА_1 , ніколи не цікавився її здоров`ям. За шпалери платила сама ОСОБА_1 , а ОСОБА_9 тільки її поклеїла. ОСОБА_3 возив ОСОБА_1 на цвинтар, але за її ж гроші в сумі 200 грн.. Також ОСОБА_1 сама оплачує комунальні послуги за квартиру. Подружжя ОСОБА_8 не відвідує ОСОБА_1 близько 5-6 років.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні розповіла, що знайома з позивачем ОСОБА_1 з 2005 року, остання була подругою її покійної бабусі. ОСОБА_1 часто відвідує сім`ю ОСОБА_13 , а та, в свою чергу, ходить до неї. Свідок допомагає позивачу в покупках, при цьому остання їй дає гроші та каже, що купити, а також пару раз свідок платила комунальні послуги позивача в Ощадбанку, оскільки останній ніхто не допомагає. Відповідача ОСОБА_3 свідок бачила з його жінкою лише один раз роки три назад, коли вони мили вікна разом із ОСОБА_1 .. Про існування договору довічного утримання свідок дізналась місяці 4 назад, коли позивач їй про нього сама розповіла і повідомила, що бажає його розірвати, оскільки ОСОБА_8 її ображають. Ремонт у квартирі позивача був зроблений подружжям ОСОБА_8 за кошти ОСОБА_1 .. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_11 по черзі купують продукти позивачу вже більше року.

Свідок ОСОБА_14 зазначив, що позивача ОСОБА_1 знає досить давно, з початку 80-х років. Позивач у 2009 році запропонувала свідкові обробляти її дачну ділянку, там він і познайомився із ОСОБА_10 (відповідачем). Від своєї дружини свідку відомо, що позивач уклала з ОСОБА_3 договір довічного утримання. Свідок бачив як подружжя ОСОБА_8 1-2 рази на місяць приїжджали до ОСОБА_1 та один раз фарбували вікна у її квартирі і замінювали шифер на її сараї. Проте ОСОБА_8 вже понад два з половиною роки, з другої половини 2016 року, не відвідують позивача. Всі продукти, ліки їй допомагають купувати сусіди, а свідок ремонтував меблі, міняв шибки у квартирі позивача, чистив каналізацію. За всі витратні матеріали платила ОСОБА_1 ..

З аналізу показань перелічених свідків вбачається, що позивач сама себе обслуговує, а відповідач не піклується, не доглядає та не допомагає їй, тобто порушує умови Договору.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні розповіла, що подружжя ОСОБА_8 - це її давні знайомі. Вони у 2004 чи в 2005 році повідомили свідку, що взяли під опіку бабусю, якій допомагали продуктами, а також робити ремонт; возили її на дачу і город. Подружжя ОСОБА_8 розповідали свідку про те, що вони позичають гроші, щоб повезти позивача до її сестри в Одесу. Свідок додала, що ремонт у квартирі позивача ОСОБА_16 (дружина відповідача) робила за свої гроші, як і купували продукти для ОСОБА_1 .. Проте свідок не бачила, щоб відповідач та його дружина давали гроші бабусі (позивачу).

Свідок ОСОБА_17 повідомив, що позивача ОСОБА_1 знає від ОСОБА_3 , з яким давно дружить. У період починаючи з 2001 до 2015 року декілька раз, коли у відповідача була зламана машина, на прохання останнього свідок возив його до ОСОБА_1 , передавав їй сумки з харчами, привозив її на дачу. За вказаний період свідок їздив до Марчук 4-5 разів, але після 2012 року її не відвідував. Свідок також допомагав на дачі позивача та разом із відповідачем міняли двері у сараї ОСОБА_1 .. Сіліяни провідували позивача раз на декілька днів, своєю машиною возили її до сестри в Одесу та на цвинтар. Свідку відомо, що ОСОБА_3 уклав договір утримання із ОСОБА_1 і та його прописала у своїй квартирі, за яку він платив сам, це свідку відомо зі слів відповідача.

Свідок ОСОБА_18 розповіла, що починаючи з 2002 року їздили з чоловіком до ОСОБА_1 , 17 років їй допомагали. Два роки тому позивач почала говорити, що вони її намагались отруїти та покрали в неї майно. Після цього, коли два роки тому позивач їх не пустила до себе, вони перестали до неї їздити. До цих подій, після укладення договору довічного утримання, свідок із своїм чоловіком забезпечували ОСОБА_1 , проте чеків не брали. Ремонт у квартирі позивача ОСОБА_8 зробили самі, позивач тільки купила шпалери гривень на 300. Також свідок зі своїм чоловіком забезпечували ОСОБА_1 ліками наполовину. В ОСОБА_19 її возили своєю машиною, позивач давала на бензин 200 грн.. Крім того, свідок повідомила, що давали позивачу більше 800 грн. в місяць і сплачували самі їй комунальні послуги, але чеків немає. Після того як погіршились стосунки з позивачем, з грудня 2017 року, грошей їй не надавали.

Аналізуючи показання цих свідків, суд приходить до висновку, вони не доводять належне виконання відповідачем зобов`язань по Договору.

Разом з цим, знайшло своє підтвердження у судовому розгляді твердження позивача про те, що після укладення договору довічного утримання, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню вказаного договору, не забезпечував її грошима, харчуванням та необхідним доглядом.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відтак, договір довічного утримання являє собою не лише здійснення матеріального забезпечення, а й догляду за особою, яка його потребує.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач належного догляду за відповідачем не здійснює, що є неналежним виконанням обов`язків, визначених договором.

Суд бере до уваги медичні довідки про стан здоров`я відповідача (а.с.36, 37, 215) та його лист від 08.06.2018, де він виклав обставини, за яких не може виконувати умови Договору (а.с.103-104).

Проте відповідно до п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Зважаючи на те, що суду не було надано доказів надання коштів у сумі, визначеній договором довічного утримання, а також відсутність доказів щодо належного догляду позивача, суд констатує факт невиконання та неналежного виконання умов договору довічного утримання, у зв`язку з чим вбачає підстави для задоволення позову та розірвання договору довічного утримання як це передбачено ст.755 ЦК України.

Частиною 1 статті 756 ЦК України, визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором довічного утримання, укладеним з позивачем, а остання бажає скористатися своїм правом на розірвання укладеного з відповідачем договору довічного утримання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 19, 77-80, 89, 141, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 22 липня 2013 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Шадріною Л.Г. за реєстровим №910.

Повернути у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,0 кв.м, житловою площею 28,52 кв.м, яка належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ).

Скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,0 кв.м, житловою площею 28,52 кв.м, що накладена 22 липня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Шадріною Л.Г. за реєстровим №05/911.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне рішення складене 25 серпня 2020 року.

Суддя