Справа № 754/6446/20
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2020 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судових засідань Ковальової В.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

стягувачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчук Костянтина Ростиславовича, стягувач: ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та скасування постанов державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчук Костянтина Ростиславовича, стягувач: ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та скасування постанов державного виконавця.

Вимоги поданої скарги мотивовані тим, що в провадженні головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчука Костянтина Ростиславовича перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 2-2310 виданий Деснянським районним судом міста Києва від 07.04.2008 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, починаючи з 28.02.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. В даний час заявнику стало відомо, що виконавцем Пилипчуком К.В. були винесені постанови про накладення арештів на майно боржника, обмеження у праві керування транспортним засобом, обмеження у праві полювання та обмеження у праві виїзду за межі України. Здійснивши запит до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень заявником було з`ясовано, що він має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 258 245, 11 грн., а також на нього було накладено штраф в розмірі 50 % від суми заборгованості, а саме 129 122, 55 грн. На думку заявника дії державного виконавця Пилипчука К.Р. є незаконними та такими, що порушують його права з огляду на те, що він своєчасно здійснював виплати по аліментам починаючи з 2008 року та не мав заборгованості, а тому для заявника є незрозумілим за яких обставин була нарахована вказана заборгованість.

Таким чином, заявник звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2020 року прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання в справі.

Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 18.06.2020 було вирішено вважати належним стягувачем ОСОБА_2 .

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав, в своїх поясненнях посилався на обставини викладені в скарзі.

В судовому засідання стягувач: ОСОБА_2 категорично заперечувала, щодо вимог скарги, пояснила що заявник ухиляється від щомісячної сплати аліментів

Головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчук К.Р. в судове засідання не з`явився. 16.09.2020 через канцелярію суду суду надано копію матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення заявника, стягувача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги та відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та у порядку, встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 2-2310, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, починаючи з 28.02.2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

11.11.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Власюк С.В. була винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження № 31278935 через відсутність Компанії «Новосервіс» за адресою, та направлено виконавчий лист до ВДВС Святошинського РУЮ для подальшого стягнення за місцем проживання боржника ОСОБА_1 .

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Владко Р.О., було винесено постанову від 03.03.2016 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-2310 виданого Деснянським районним судом м. Києва 07.04.2008, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості нарахованої старшим державним виконавцем Святошинського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, станом на 28.02.2017 заборгованість складає 102 261, 43 грн., заборгованість з 28.03.2017 по 31.01.2018 складає 41 246 грн. Загальна сума боргу станом на 31.08.2018 складає 143 507, 43 грн.

На підставі вищевказаної заборгованості Старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Найденко В.О. були винесені постанови (ВП № 5038697) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Також, зідно наявної копії довідки-розрахунку станом на 01.04.2019 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 становить 216667, 2 грн.

Згідно з вимогами ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 1 цієї статті порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).

Частиною 4 ст. 71 Закону № 1404- VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до п.7 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно з п. 7 ч. 4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» є одночасне настання двох юридичних фактів: погашення заборгованості та можливість забезпечення виконання судового рішення в інших спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Крім того, згідно ч. 9 ст. 71 Закону Україна «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, у спосіб та в порядку, встановленому Законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови та порядок виконання рішень, ухвал судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі і боржники. Вони мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у проведені виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають в ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуються іншими правами, наданими цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що твердження заявника щодо неправомірності дій державного виконавця не знайшли свого об`єктивного підтвердження, суд вважає, що скарга є безпідставною, а відтак в її задоволенні відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 18, 76-81, 89, 258-260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчук Костянтина Ростиславовича, стягувач: ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та скасування постанов державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: