Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3240/16-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 26 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду від 1 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Замеги О.В.

у цивільній справі №274/3240/16 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі-Банк) звернулося до суду з позовом. Банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 15911,23 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 09 вересня 2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. За умовами укладеного договору АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом в заяві відповідач підтвердив, що зазначена заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. При укладенні вказаного договору позичальник надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.Відповідач умови укладеного договору не виконує та не надає своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов укладеного між сторонами договору, та таким чином не виконує покладені на нього договором зобов`язання та не погашає заборгованість у добровільному порядку, що змусило позивача звернутись до суду із зазначеним позовом.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 1 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, судом порушено норми матеріального права. Зокрема вважає, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення закону про спадкування.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 9 серпня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Банку із заявою про надання банківських послуг, в якій своїм підписом підтвердив, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг щодо надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У вказаній заяві зазначено про встановлений відповідачу кредитний ліміт в сумі 500 грн. та базова ставка процентів за користування наданими коштами в розмірі.1,5% на місяць на залишок заборгованості.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, до подання позову в цій справі (а.с.153).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 03.02.2017 року до участі у справі залучено правонаступника померлого відповідача ОСОБА_1 (а.с.72).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги Банку належним чином не підтверджені.

Проте, такі висновки суду зроблені передчасно, оскільки судом не враховано наступне.

Під час вирішення питання щодо належних процесуальних дій суду у разі встановлення факту смерті відповідача, що настала до моменту подання позову, слід виходити з визначення цивільної процесуальної правоздатності як передумови виникнення процесуальних відносин між сторонами.

Так, відповідно до ст.46 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Згідно зі ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. При цьому цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті (ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу (ЦК України).

Результати аналізу зазначених правових норм дають підстави для висновку про те, що чинним законодавством України не передбачено можливості пред`явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилася.

При цьому вирішення питання щодо належних процесуальних дій суду у наведеному випадку залежить від стадії судового провадження, на якій судом було встановлено факт пред`явлення позову до померлої особи.

Зокрема, якщо на стадії відкриття провадження у справі суд встановить, що фізична особа відповідач знятий з обліку у відповідному органі реєстрації місця перебування та місця проживання особи у зв`язку із смертю, у відкритті провадження має бути відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у зв`язку з тим, що відповідна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

У тому випадку, якщо факт смерті відповідача, що настала до подання позову, буде встановлено на стадії судового розгляду, суду слід керуватись положеннями п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України та закривати провадження у справі у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, позивачу має бути роз`яснене право звернутися з відповідним позовом до спадкоємців померлого боржника в порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України.

З огляду на положення статей 46,47 ЦПК України, у разі встановлення під час судового розгляду факту пред`явлення позову до померлої особи формальні підстави для застосування судом положень ст.55 ЦПК України та встановлення правонаступників відсутні у зв`язку з тим, що підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише обставини, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку, тобто до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 чт.377 ЦПК судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За наведених обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

При цьому позивачу слід роз`яснити, що він вправі звернутися з позовом до спадкоємців померлого позичальника в порядку ст.1281 ЦК.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,377,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволити частково.

Заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду від 1 листопада 2019 року скасувати.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: