П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020року м. Київ

Справа № 758/11108/18

Провадження: № 22-ц/824/7946/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Гулієв М.Д.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шишлова Олександра Євгеновича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Гребенюка В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування

в с т а н о в и в :

В серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 10 листопада 2017 року між ним та ТОВ «Аметрін ФК» та відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме, автомобіля Volkswagen Caddy, д/н НОМЕР_1 , із встановленням страхової суми 200001 грн. Він, ОСОБА_1 , є вигодонабувачем за вказаним договором. 03 грудня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Caddy, д/н НОМЕР_1 , внаслідок якої транспортний засіб було пошкоджено. Відповідача було повідомлено про настання страхового випадку, проте страховик відмовив у виплаті відшкодування, пославшись на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення громадянин ОСОБА_2 , який в момент ДТП керував застрахованим автомобілем, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до умов договору страхування, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Вважаючи своє право на отримання страхового відшкодування порушеним, просив суд стягнути з відповідача суму страхової виплати (за вирахуванням франшизи в розмірі 1 відсотка від суми) у розмірі 198 000, 99 грн, пеню у розмірі 4455,02 грн, 8649,41 грн інфляційних витрат, а також 3 % відсотків річних у розмірі 3661,66 грн.

РішеннямПодільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 214767,08 грн, з яких 198000,99 грн - страхове відшкодування; 4455,02 грн - пеня; 8649,41 грн - інфляційні втрати, 3661,66 грн - 3 % річних, та судовий збір у розмірі 2147,67 грн.

Не погодившись із таким судовими рішенням, адвокат Шишлов О.Є. в інтересах ПрАТ «СК «АРКС» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції залишив позу увагою те, що факт керування водієм застрахованим ТЗ у стані алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків, рапортом поліцейського, DVDдиском з фіксацією місця ДТП. Також судом першої інстанції безпідставно та в порушення процесуального законодавства було відмовлено у задоволенні клопотання про дослідження вищенаведених доказів. Зазначав, що оскільки страхова компанія не є учасником справи про адміністративне правопорушення та позбавлена права оскаржувати відповідні судові рішення, неможливість спростувати обставини, зазначені у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності суперечить принципу рівності перед законом, який встановлений Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Окрім того вважав, що наданий позивачем висновок про відсутність алкогольного сп`яніння є недійсним, оскільки не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водії ТЗ ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, а тому не може вважатись належним доказом на підтвердження факту відсутності алкогольного сп`яніння. Окрім того, районним судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні поданого під час підготовчого судового засідання клопотання про надання строку для подання додаткових доказів (авто товарознавчої експертизи, стенограм відеозапису огляду водія на стан сп`яніння, результатів онлайн-аукціонів ТОВ «Аудатекс»). Вказував, що у разі повної загибелі ТЗ розрахунок страхового відшкодування здійснюється за вирахуванням суми знецінення вартості пошкодженого ТЗ після ДТП та франшизи, а тому при відсутності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування розмір страхового відшкодування складав би 101 179,07 грн. Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат позивач здійснює нарахування з 02.01.2018, в той час коли останнім днем складання страхового акту згідно п. 29.1 договору страхування є 09.01.2018.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 05 травня 2020 року та 02 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні Деревецький В.В. в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» підтримав подану апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи бувповідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту, вигодонабувачем за яким є ОСОБА_1 , колісний транспортний засіб VolkswagenCaddy, держ.номер НОМЕР_2 застраховано на суму 200 001 грн (пункт 11 договору) за вирахуванням франшизи в розмірі 1 відсотка від страхової суми (пункт 10.2 договору) (а.с. 6-20).

03 грудня 2017 року за участю застрахованого автомобіля сталась ДТП, внаслідок якої даний автомобіль зазнав ушкоджень. Відповідача про настання страхового випадку було повідомлено.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2018 року встановлено, що 03.12.2017 о 04 год. 50 хв. водій ОСОБА_2 у м. Запоріжжі по вул. Звенигородській, 18, керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, держ.номер НОМЕР_2 (а.с.24-26 ). Факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено, внаслідок чого відносно ОСОБА_2 провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно копії висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого Обласним клінічним наркологічним диспансером ЗОР 03.12.2017, ознак сп`яніння у громадянина ОСОБА_2 не виявлено (дата і точний час огляду - 03.12.2017 року о 09:30 год.).

Згідно копії ремонтної калькуляції від 15.01.2018, здійсненої ТОВ «Сеул-авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля VolkswagenCaddy, держ.номер НОМЕР_2 з урахуванням зношення запчастин становить 251 504,85 гривень.

ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у виплаті страхового відшкодування відмовила на підставі п. 30.1 договору, оскільки водій ОСОБА_2 , який керував застрахованим автомобілем в момент ДТП, перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 37-38).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2018 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України дана постанова є обов`язковою для суду, що розглядає дану справу. Ураховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови договору добровільного страхування наземного транспорту в частині своєчасної виплати страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення суми страхового відшкодування (за вирахуванням франшизи), суми пені, інфляційного збільшення боргу, а також 3 % річних у заявленому позивачем розмірі.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Із системного аналізу вказаних положень законодавства та умов укладеного між сторонами договору вбачається, що необхідною умовою для виникнення обов`язку страховика здійснити страхову виплату за договором страхування цивільно-правової відповідальності власнику наземного транспортного засобу є настання страхового випадку, внаслідок якого спричинено шкоду третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 30.1 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.11.2017 не підлягають відшкодуванню збитки, які сталися під час керування транспортним засобом Страхувальником або будь-якою іншою особою у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних речовин чи медичних препаратів, протипоказаних (заводом-виробником або лікарем) при керуванні транспортним засобом, а також збитки, які сталися під час керування транспортним засобом особою, яка не мала посвідчення водія, що відповідає вимогам законодавства України та/або не мала посвідчення на право управління транспортним засобом відповідної категорії.

При розгляді Ленінським районним судом м. Запоріжжя справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 щодо подій, які мали місце 03.12.2017 року, судом встановлено недоведеність факту алкогольного сп`яніння через недійсність висновку щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.12.2017, оскільки він був складений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року. За таких підстав провадження у справі було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження№ 61-11сво17) вказано, що "преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта".

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння на момент настання ДТП 03 грудня 2017 року, та вважає висновок суду першої інстанції в цій частині законним та обґрунтованим.

Однак, колегія суддів не може погодитись із висновками районного суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявлених у позові сум страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат та 3 % річних з огляду на наступне.

Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Правилами ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідно до п. 10.11 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.11.2017р. страхова сума сума складає 200001,00 гривень, франшиза - 1 відсоток від страхової суми (тобто, 2000,01 гривень).

Згідно розділу 24, повна загибель ТЗ - випадок, коли вартість відновлювлення пошкодженого ТЗ перевищує 70 % страхової суми за договором.

Відповідно до п. 33.1 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.11.2017р. страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування.

У п. 33.3 договору сторони домовились, що в разі виникнення між ними судового спору щодо відмови у виплаті страхового відшкодування та/або визнання події страховим випадком та/або щодо розміру страхового відшкодування та/або щодо строків прийняття рішення страховиком по заявленій страхувальником події (у випадку, коли позов подано до суду до прийняття страховиком рішення за заявленою подією) на період з дати надходження позовної заяви до суду до вступу судового рішення в законну силу не нараховуються пеня та інші санкції, передбачені чинним законодавством України (інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних та інші) за неналежне виконання зобов`язань.

Пунктом 29.3 договору передбачено, що страховик повинен скласти страховий акт протягом 10 робочих днів, починаючи з моменту отримання повідомлення про подію, письмової заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів та/або інформації згідно з розділом 28 договору. Вказаний строк може збільшуватись відповідно до п. 29.4 та п. 29.15 договору.

Згідно п. 29.8 договору, при повній загибелі ТЗ страхове відшкодування сплачується в розмірі страхової суми, встановленої на відповідний період дії договору, за вирахуванням суми знецінення ТЗ за відповідний період дії договору (розділ 16 та 24 договору), вартості пошкодженого ТЗ та встановленої згідно з розділом 10 договору франшизи (з урахуванням умов п. 29.9 договору). Вартість пошкодженого ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо такого ТЗ (зокрема: онлайн-аукціон з продажу автомобілів (ТОВ «Аудатекс Україна») чи аналогічні аукціони або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту-пропозиції на ринку). Якщо при повній загибелі ТЗ на момент настання страхового випадку застрахований ТЗ перебував під забороною відчуження чи іншим обмеженням щодо відчуження, обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування є отримання страховиком від страхувальника документально підтвердженої інформації про зняття обтяження або дозволу компетентного органу щодо відчуження.

У відповідності до п. 29.15 договору, страховик має право відстрочити складення страхового акту (прийняття рішення за подією) у випадку: якщо у нього є сумніви в правомірності вимог на одержання страхувальником страхового відшкодування, - до того часу, поки не будуть представлені необхідні докази, але не більше ніж на 3 місяці з дня отримання від страхувальника заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів та/або інформації, передбачених розділом 28 договору.

Як зазначено вище, згідно ремонтної калькуляції від 15.01.2018, здійсненої ТОВ «Сеул-авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, держ.номер НОМЕР_2 з урахуванням зношення запчастин становить 251504,85 грн, що становить 79,5 % від суми страхової виплати, тобто, даний випадок згідно з умовами договору є повною загибеллю ТЗ.

За таких підстав, розрахунок суми страхового відшкодування повинен здійснюватись з урахуванням вимог п. 29.8 договору.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, колегія суддів приймає до уваги розрахунок, наданий ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», що здійснений у відповідності до вимог п.п. 24 та 29.8 договору. Даний розрахунок позивачем не спростований, контррозрахунку позивачем суду надано не було.

Відповідно до даного розрахунку сума страхового відшкодування обчислюється за вирахуванням із страхової суми за договором (200 001 грн) суми знецінення (821,92 грн), вартості пошкодженого ТЗ після ДТП, що визначена шляхом використання інтернет платформи (ТОВ «Аудатекс Україна») ( 96000 грн) та франшизи (2000,01 грн), та складає 101 179,07 грн.

При цьому, колегія суддів відповідно до положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України прийняла в якості нових доказів надані відповідачем висновок експерта № 445/18 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 758/11108/18 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування від 19 грудня 2018 року (т. 2 а.с. 85-91), результати онлайн-аукціону ТОВ «Аудатекс» (т. 2 а.с. 115-133), оскільки судом першої інстанції в порушення вимог процесуального закону, а саме статтей 178, 191 ЦПК України, було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву та відповідних доказів.

Отже, суд першої інстанції правильно вважав, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування за страховим випадком, проте не повно дослідив обставини у справі та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про стягнення страхового відшкодування у розмірі 198 000 грн.

Окрім того, судом першої інстанції не перевірено розрахунку, наданого позивачем, на обґрунтування вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Перевіряючи правильність наданого позивачем розрахунку колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Обраховуючи розмір штрафних санкцій, позивач виходив із положень п.п. 11, 26.1.3, 29.3 та 29.6 договору, та вважав, що штрафні санкції повинні нараховуватись на суму страхового відшкодування у розмірі 198 000,99 грн (сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи). Також вважав, що строк виплати страхового відшкодування настав 02.01.2018 року, тобто, зі спливом 20 робочих днів з моменту настання ДТП та повідомлення страховика про настання страхового випадку.

Однак, згідно наявних в матеріалах справи документів, письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, заява на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, що подані ОСОБА_1 страховику, датовані 25 грудня 2017 року, а не 03 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 209-212).

Окрім того слід відмітити, що умовами договору (п. 29.15) передбачено право страховика на відстрочення складення страхового акту (прийняття рішення за подією) у випадку: якщо у нього є сумніви в правомірності вимог на одержання страхувальником страхового відшкодування, - до того часу, поки не будуть представлені необхідні докази, але не більше ніж на 3 місяці з дня отримання від страхувальника заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів та/або інформації, передбачених розділом 28 договору.

Як убачається із матеріалів справи, у ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» після отримання відповідної зави на виплату страхового відшкодування та повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, виникли сумніви в правомірності вимог страхувальника на одержання страхового відшкодування.

Вказане підтверджується копіями направлених ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» запитів до відповідних органів з приводу вирішення питання щодо перебування чи не перебування громадянина ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння на момент настання ДТП (страхового випадку) (т. 1 а.с. 181-205).

Ураховуючи вищевикладене колегія суддів доходить висновку про те, що ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» скористалось своїм правом на відстрочення складення страхового акту (прийняття рішення за подією), а тому строк для виплати позивачу страхового відшкодування сплив 25.03.2018 року, тобто, через 3 місяці після дня отримання від страхувальника заяви на виплату страхового відшкодування.

Отже, періодом нарахування штрафних санкцій, таких як пеня, інфляційні втрати та 3% річних, слід вважати з 25.03.2018 по 15.08.2018 року.

Перевіряючи розрахунки нарахування штрафних санкцій з урахуванням встановленого судом апеляційної інстанції періоду, колегія суддів відмічає наступне.

Як убачається із наданого позивачем розрахунку, останній здійснює обрахування пені, передбаченої п. 33.1 договору, з урахуванням вихідних днів, не зважаючи на те, що даним пунктом договору передбачено, що пеня повинна нараховуватись за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування.

Отже, з урахуванням положень п. 33.1 договору розмір пені за прострочення здійснення страхового відшкодування за період з 25.03.2018 по 15.08.2018 року складає 991,55 грн (101 179,07х0,01%х98(кількість робочих днів за період з 25.03.2018 по 15.08.2018)).

Розмір інфляційних втрат за зазначений період складає 91,06 грн ((101 179,07х100,09/1000) - 101 179,07).

3 % річних, передбачені ч. 1 ст. 625 ЦК України, складають 1198,59 грн (101 270,07х3/100/365х144(кількість днів за період з 25.03.2018 по 15.08.2018)).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи, а тому колегія суддів з урахуванням вищенаведеного, доходить висновку про наявність підстав для зміни рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року шляхом зменшення суми, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 , з 214 767 до 103 460,27 грн, з яких 101 179,07 грн - страхове відшкодування, 991,55 грн - пеня, 91,06 грн - інфляційні втрати, 1 198,59 грн - 3 % річних.

У зв`язку з чим підлягає зменшенню і сума судового збору, який підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 , з 2 147,67 до 1 034,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шишлова Олександра Євгеновича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2019року змінити.

Зменшити суму, яка підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) з 214 767 до 103 460,27 (ста трьох тисяч чотирьохсот шістдесяти) грн 27 коп, з яких 101 179,07 грн - страхове відшкодування, 991,55 грн - пені, 91,06 грн - інфляційних втрат, 1 198,59 грн - 3 % річних.

У зв`язку з чим зменшити суму судового збору, який підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) з 2 147,67 до 1 034,60 (однієї тисячі тридцяти чотирьох) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2020 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль