Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/908/19
Провадження № 2/391/46/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2020р.селище Компаніївка
Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Червонописького В.С.
за участі секретаря судового засідання Степанової Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , в обґрунтування зазначає, що є власником даної квартири, в квартирі зареєстрований і громадянин ОСОБА_2 , останній не проживає в житловому будинку з часу прописки, що підтверджується Актом складеним депутатом сільської ради. ОСОБА_2 не сплачує комунальні платежі і в утримані житла не бере участі, а тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про виклик в судове засідання повідомлений шляхом оголошення на веб-сайті Судової влади (а.с.24). Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.08.2008 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .(а.с.5)
Згідно Акту обстеження, складеного депутатом Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області ОСОБА_2 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , але не проживає в зазначеній квартирі більше 2 років.(а.с.8)
Згідно довідок № 02-25/1144 від 09.12.2019 та № 02-25/104 від 20.01.2020 виданих Червоновершківською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , але з 2017 року по теперішній час на території Червоновершківської сільської ради за вказаною адресою не проживає.(а.с.7, 25)
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , що є сусідкою позивача та проживає по АДРЕСА_2 , повідомила, що знайома з позивачем, який мешкає у зазначеній у позові квартирі, підтвердили факт того, що відповідач за місцем реєстрації не проживає більше двох років.
Свідок ОСОБА_4 , що проживає в с.Роздолля Компаніївського району Кіровоградської області повідомила суду що відповідач ОСОБА_2 більше двох років в квартирі позивача не проживає.
Відповідно до Конституції України та ст. 221 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування за розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов`язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність особи таких прав, яка регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України).
Відповідач з 2017 року не проживає в квартирі позивача, не бере будь-якої участі у сплаті комунальних платежів.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Верховний Суд України зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16).
Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради).
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутній за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації.
Зі згоди позивача судові витрати залишити за фактично понесеними.
Керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути скасоване Компаніївським районним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Повне судове рішення складено 07.02.2020 року.
Суддя В.С.Червонописький