Справа № 562/387/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2020 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

У поданій в суд заяві позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на приміщення магазину, розташоване на АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свої вимог покликається на те, що його дружині ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_3 належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , на якій він без отримання відповідних дозволів та затвердженого робочого проекту здійснив будівництво приміщення магазину. Таке будівництво не порушує права інших осіб, проте при зверненні до ЦНАПу Здолбунівської РДА Рівненської області в реєстрації права власності йому було відмовлено, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку.

Відзив на позов відповідач та третя особа не подавали.

Сторони та третя особа у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та відзиву відповідач не подав.

Згідно поданих заяв позивач позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач та третя особа не заперечує щодо задоволення позову, просять розглянути справу без їх участі.

З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Установлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з набуттям позивачем права власності на побудоване ним у с.Білашів Здолбунівського району Рівненської області приміщення магазину, якому рішенням Білашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області №26 від 26 жовтня 2017 року присвоєно адресу « АДРЕСА_1 та рекомендовано оформити право власності у відповідності до чинного законодавства.

З довідки Білашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області №54 від 24 січня 2020 року вбачається, що згідно запису №0487-1 книги №3 облікової картки об`єкта погосподарського обліку земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,81га, із них 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, знаходилася в користуванні ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємцем ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_2 , яка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 лютого 2020 року успадкувала належний спадкодавцю житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Обставини будівництва вказаного нерухомого майна без отримання відповідних дозволів та належно затвердженого робочого проекту позивачем не заперечуються, однак належних у розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України доказів здійснення цього будівництва з додержанням архітектурних, будівельних норм і правил на належній ОСОБА_2 земельній ділянці по АДРЕСА_1 з відповідним цільовим призначенням позивач не надав.

А згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

З роз`яснень, які містяться в п.3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності у порядку, передбаченому ч.3 ст.376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Визнання права власності на незавершений об`єкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як ч.3 ст.376 ЦК України, так і статті 331 ЦК України, оскільки до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Крім того, спори з питань містобудування згідно ст.26 Закону України «Про основи містобудування» вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

З роз`яснень, які містяться в п.9 постанови указаного вище Пленуму ВССУ №6 від 30 березня 2012 року за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України , ч.1 ст.4 ЦПК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Доказів завершення будівництва магазину на АДРЕСА_1 та звернення до компетентного державного органу із заявою про прийняття цього об`єкту в експлуатацію позивач суду також не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 - 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Білашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: