Провадження № 2/185/1220/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2020 року м.Павлоград
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , якій належало наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку. ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину на вищезазначене майно, але не встиг оформити спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач як спадкоємець за законом, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на майно, після померлого ОСОБА_4 . Постановою від 24.06.2019 позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказане майно спадкове майно. За таких обставин визнання права власності можливо тільки в судовому порядку.
Ухвалою суду від 26.11.2019 відкрито загальне позовне провадження по вищезазначеній справі.
20.07.2020 ухвалою суду закрити підготовче провадження та призначено до розгляду справи по суті.
Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву у якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Представник відповідача - Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав.
Представник третьої особи - Другої Павлоградської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву у якій просить суд про розгляд справи без його участі.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до висновку суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 від 13.11.2019, ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 53,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 складає 99 900 грн.
Право власності на житловий будинок, загальною площею 53,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано станом на 19.11.1989 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.11.1989 виконкомом Павлоградської районної ради, що підтверджується довідкою від 19.03.2019.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 80 років в с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджує копія свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки №2050 від 06.11.2018, виконавчий комітет Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області повідомляє, що жилий будинок в якому проживала померла ОСОБА_3 знаходиться на земельній ділянці площею 0,25га за адресою: АДРЕСА_1 , яка була надана померлій правлінням колгоспу ім. Ілліча 15.06.1970, протокол №4, згідно записів земельнокадастрової книги колгоспу ім. Ілліча за номером особового рахунку НОМЕР_2 .
Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.
Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права.
Оскільки, житлове домоволодіння, що є предметом даного позову, було побудовано у продовж 1961 - 1991 років, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція).
Відповідно до Інструкції, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.
У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.
Як вбачається з виписки з погосподарчої книги №8, виданої Богуславською сільською радою Павлоградського району, ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що підтверджено право власності померлої ОСОБА_3 на зазначене домоволодіння, які увійшло до складу спадщини після її смерті.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент її смерті з разом з нею проживав та був зареєстрований її син - батько позивача ОСОБА_4 , який був спадкоємцем за законом першої черги, та належним чином прийняв спадщину. Інші спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_3 спадщину не приймали, так як у встановлений законом строк з відповідними заявами нотарільної контори не звертались, що підтверджується копією спадкової справи № 32/2018.
Батько позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує копія свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 .
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 належним чином в установлений законом строк прийняв спадщину після померлої ОСОБА_3 , але до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , своє право власності на спадкове майно не оформив.
Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - позивач.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 по справі 185/9495/18 встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , та його матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_10 , а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 . Встановлений факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , зі спадкодавцем - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою - АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 по справі 185/6457/18 встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , а саме, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Відповідно до п.1 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК)

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, право на спадщину ОСОБА_4 щодо майна його померлої матері, зокрема домоволодіння АДРЕСА_1 входить до складу спадщини після його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про народження.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач спадщину, яка відкрилася після смерті його батька ОСОБА_4 прийняв, оскільки звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори, та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку на території Богуславської сільської ради Павлоградського району, кадастровий номер :01:002:0558.

Постановою нотаріуса Другої Павлоградської державної нотаріальної контори від 24.06.2019 позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказане майно спадкове майно.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 174, 213-215, 223 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа: Державний нотаріус Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Богданівська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, , місце знаходження: вул. Українська, 35-А, с. Богданівка Павлоградський район Дніпропетровська область.

Третя особа: Державний нотаріус Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С., , місце знаходження: вул. Харківська, 114, м. Павлоград Дніпропетровська область.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко