КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2020 року місто Київ

Справа № 754/15057/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовенко Р.В.,

Суханової Є.М.,

секретар судового засідання: Малашевський О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва, у складі судді Галась І.А., від 21 жовтня 2019 року про відкриття провадження та апеляційної скаргиОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва, у складі судді Голось І.А., від 21 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання припиненим права та відсутність заборгованості зі сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з наведеним позовом. Того ж дня, він звернувся з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

ОСОБА_1 , з ухвалою районного суду про відкриття провадження у справі не погодилася та подала апеляційну скаргу. Просила, ухвалу суду скасувати, а справу направити для розгляду за встановленою законом підсудністю Дніпровському районному суду міста Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

ОСОБА_2 з цим судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу суду про забезпечення позову скасувати та ухвалити постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. Зупинити стягнення на підставі виконавчого листа від 11 січня 2017 року № 755/14968/16-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва. Заборонити Деснянському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчиняти будь-які дії щодо виконання виконавчого листа. Зазначав, що вказана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свій відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала ОСОБА_1 , просила спірну ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу повернути позивачу.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подав ОСОБА_2 . Просив відмовити у задоволені апеляційної скарги відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відкриваючи провадження в даній цивільній справі, суд виходив з того, що дана справа підсудна Голосіївського районному суду міста Києва.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно положень ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 15 ст. 28 ЦПК України, встановлено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Оскільки, згідно з копії паспорту відповідача ОСОБА_3 місце його реєстраціє являється АДРЕСА_1 , позивач звернувся за захистом порушеного права до Деснянського районного суду міста Києва.

Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального права під час визначення підсудності справи, на думку колегії суддів, свого підтвердження не знайшли.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили являється не припустимим.

Колегія суддів, не зважаючи на заперечення апеляційної скарги, з наведеними доводами суду першої інстанції погодилася, оскільки такі висновки суду першої інстанції є правильними й такими, що відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглядаючи спір, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, під час вирішення питання про забезпечення позову у даній справі, дав належну оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу, а також прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу та правильно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про обґрунтованість його доводів щодо необхідності вжиття вказаних ним заходів, а також їх співмірності з заявленими ним вимогами вказаного висновку суду не спростовують, а свідчать про довільне тлумачення позивачем положень цивільно-процесуального законодавства, а тому підставою для скасування правильного по суті та справедливого судового рішення бути не можуть.

Безпідставним являється і посилання цього апелянта на положення п. 6) ч. 1 ст. 150 ЦПК України, оскільки виконавчий документ у встановленому порядку ним не оскаржений.

Підставними, на думку колегії суддів, у даному конкретному випадку не можна визнати також посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на судову практику, рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Інших доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції і впливали на законність та обґрунтованість постановлених судом ухвал, апеляційні скарги не містять.

За наведеного, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а спірні ухвали районного суду - без змін.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки ЄСПЛ зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ч. 6 ст. 259, п. 1 ч. 1) ст. 374, ст. 375, ст. 268, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року про відмову у забезпеченні позовузалишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року про відкриття провадження залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. У випадках визначених ст. 389 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше, як за п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко,

Є.М. Суханова