Справа № 1414/2096/2012
Провадження № 22-ц/812/1646/20
У Х В А Л А

28 вересня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі судді Базовкіної Т.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2014 року, постановлену за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про видачу дублікату виконавчого листа,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2012 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 58189 грн. 98 коп. заборгованості та 581 грн. 70 коп. судового збору.

У лютому 2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (далі - ТОВ «АНСУ») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на його правонаступника ТОВ «АНСУ».

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2014 р. заяву ТОВ «АНСУ» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

У липні 2014 р.ТОВ «АНСУ» звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2014 р. вказану заяву ТОВ «АНСУ» задоволено.

Не погодившись із останньою ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 10 вересня 2020 р. оскаржив її в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скаргиз пропуском строку на її подачу та клопотанням про його поновлення.

Вказана апеляційна скарга ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 14 вересня 2020 р. була залишена без руху, а особі, що її подала, було надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, а саме для заяви про поновлення пропущеного апеляційного строку із зазначенням інших (поважних) підстав для його поновлення та належних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку.

23 вересня 2020 р. на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 було надано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій поважними причинами вказує, що про ухвалу суду першої інстанції про заміну сторони у виконавчому провадженні йому стало відомо після того, як йому почали телефонувати невідомі особи, які повідомили, що він потрібен сплачувати заборгованість тепер на їх користь. Після чого ОСОБА_1 одразу звернувся до виконавчої служби та суду з метою з`ясування відповідного питання. Саме тоді, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та судової справи, йому стало відомо не тільки про заміну сторони стягуюча, а і про видачу дублікату виконавчого листа та відповідну ухвалу про його видачу.

Так, скаржник зазначає, що саме 07 вересня 2020 р. під час ознайомлення з матеріалами судової справи він отримав можливість ознайомитися зі змістом оскаржуваної ухвали.

Однак апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою не може бути відкрито з наступних підстав.

Пунктом 13 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 р.) передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За приписами ст. 294 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Як вбачається з апеляційної скарги та матеріалів справи, у травні 2012 р. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», яке ухвалою суду першої інстанції від 20 лютого 2014 р. було замінено на ТОВ «АНСУ», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Про дату, час та місце судового засідання, в якому було постановлено рішення по вказаній справі від 20 вересня 2012 р., яким позовні вимоги Банку були задоволені в повному обсязі, ОСОБА_1 було повідомлено належним чином (а.с.74). Крім того, згідно його заяви про видачу копії вказаного рішення від 24 січня 2013 р. (а.с.82), копію рішення ним було отримано 30 січня 2013 р.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 було відомо про існуючу в нього заборгованість та судове рішення щодо її стягнення. Хоча про розгляд заяви ТОВ «АНСУ» про видачу дублікату виконавчого листа скаржника і не було повідомлено та він не приймав участь у справі під час її розгляду та не знав про постановлену ухвалу від 07 серпня 2014 р. щодо цієї заяви, він повинен був вживати заходи для того щоб дізнатися про стан відомого йому провадження. Однак, протягом 6 років ОСОБА_1 не вживалися заходи щодо реалізації своїх процесуальних прав, а звернувся він з апеляційною скаргою на вказану ухвалу лише 10 вересня 2020 р.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява N 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (параграф 46 рішення.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Вирішуючи питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції має перевірити інші обставини, з якими може бути пов`язано пропуск такого строку, зокрема процесуальну добропорядність особи, яка подає апеляційну скаргу.

Суд вважає, що в даному випадку звернення з апеляційною скаргою після спливу шести років з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення особою, обізнаною про існування судового провадження, не може бути підставою для поновлення строку на оскарження, враховуючи імперативні приписи ч.2 ст.358 ЦПК України.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Таким чином, вважаю необхідним відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суддя , -

У Х В А Л И Л А

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2014 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М.Базовкіна