Провадження № 22-ц/4808/873/20
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТ «Таскомбанк» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2019 року у складі судді Ковалюк І.П., постановлену у м.Івано-Франківську, за матеріалами справи за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до АТ «Таскомбанк», ТзОВ «Ельдорадо» про визнання іпотечного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

22.11.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , звернулись до суду із позовом до АТ «Таскомбанк», ТзОВ «Ельдорадо» про визнання іпотечного договору недійсним.

Свої вимоги позивачі обгрунтовували тим, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2018 року вони є спадкоємцями частки у статутному капіталі ТзОВ «Ельдорадо» після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ТзОВ «Ельдорадо» володіє адміністративно-торговими приміщеннями І поверху за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 835,2 кв.м., які були предані в іпотеку за іпотечим договором від 14.05.2008 року, укладеного між ТзОВ «Ельдорадо» та ВАТ Електрон Банк, правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» для забезпечення кредитних зобов язань одного із засновників ОСОБА_6 .

Про наведену обставину позивачі дізнались 07.11.2019 року з витягу з реєстру прав на нерухоме майно.

Позивачі посилаються на те, що згідно статуту ТзОВ «Ельдорадо» в редакції, яка діяла на момент укладення іпотечного договору від 14.05.2008 року та Закону України Про господарські товариства прийняття рішень щодо розпорядження майном товариства входить до виключної компетенції Загальних Зборів товариства, які є вищим органом управління товариством.

У зв`язку з наведеним, позивачі вважають, що директор ТзОВ «Ельдорадо» уклавши іпотечний договір, розпорядився майном товариства не маючи достатніх на це повноважень та згоди учасників (засновників) ТзОВ «Ельдорадо», відтак просили суд визнати недійсним іпотечний договір від 14.05.2008 року, укладений між ТзОВ «Ельдорадо» та ВАТ Електрон Банк, правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» та зняти заборону відчуження шляхом виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження іпотекою адміністративно-торгових приміщень І поверху за адресою: АДРЕСА_1 , площею 835,2 кв.м.

18.12.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 подали клопотання про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на спірне майно адміністративно-торгові приміщення І поверху за адресою: АДРЕСА_1 , площею 835,2 кв.м., посилаючись на положення ст.ст.149,150 ЦПК України та вказуючи на те, що відповідачі можуть відчужити спірне майно до вирішення справи по суті, що унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2019 року заяву позивачів задоволено.Накладено арешт на нерухоме майно, а саме адміністративно-торгові приміщення 1 поверху, які знаходяться в АДРЕСА_1 , загальною площею 835,5 кв., яке за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ТзОВ «Ельдорадо» (код ЄДРПОУ - 31790605).

АТ «Таскомбанк» на ухвалу суду подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону.

Апелянт посилається на те, що адміністративно-торгові приміщення 1 поверху, які знаходяться в АДРЕСА_1 , загальною площею 835,5 кв. належать ТзОВ «Ельдорадо» і є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 14.05.2008 року №1967ю.

ТзОВ «Ельдорадо» є майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями фізичної особи ОСОБА_6 за кредитним договором №61-2/79 від 14.05.2008 року із кінцевим строком виконання не пізніше 13.05.2023 року, залишок боргу станом на сьогодні становить понад 150 000 доларів США.

Таким чином, АТ «Таскомбанк» має належно зареєстровані права вимоги на предмет іпотеки, відносно якого заявлені вимоги позивачів.

Апелянт не погоджується з ухвалою суду, оскільки така порушує права банку як іпотекодержателя, так як у зв`язку з накладенням арешту на предмет іпотеки АТ «Таскомбанк» обмежений здійснити реалізацію своїх прав щодо звернення стягнення на іпотечне майно з метою задоволення вимог іпотекодержателя.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів жодної мотивації про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнє рішення суду.

З наведених підстав апелянт просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України сторонами не подавався.

В засідання апеляційного суду сторони не з`явилися.

Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому (п.4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 Пленум Верховного Суду України)

Встановлено, що 22.11.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , звернулись до суду із позовом до АТ «Таскомбанк», ТзОВ «Ельдорадо» про визнання недійсним іпотечного договору від 14.05.2008 року укладеного між ТзОВ «Ельдорадо» та ВАТ Електрон Банк, правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», з метою забезпечення кредитних зобов`язань одного із засновників ОСОБА_6

18.12.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 також подали клопотання про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на спірне майно адміністративно-торгові приміщення І поверху за адресою: АДРЕСА_1 , площею 835,2 кв.м.

Клопотання було аргументоване тим, що відчуження вищевказаного майна призведе до утруднення виконання у майбутньому рішення суду, якщо таке буде ухвалено на їх користь.

Задовольняючи заяву позивачів про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що є достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам процесуального закону.

Як зазначалось вище, предметом даного позову є визнання недійсним іпотечного договору від 14.05.2008 року укладеного між ТзОВ «Ельдорадо» та ВАТ Електрон Банк, правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», з метою забезпечення кредитних зобов`язань одного із засновників ОСОБА_6 .

Предметом договору іпотеки є адміністративно-торгові приміщення І поверху за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 835,2 кв.м., які належать ТзОВ «Ельдорадо».

Згідно п.2 договору іпотеки вартість вищевказаних адміністративно-торгових приміщень становить 796 587,41 грн.(а.с.29).

Із Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дочка ОСОБА_2 до 1/4 частки, дочка ОСОБА_4 до 1/4 частки, дружина ОСОБА_1 до 2/4 часток, у тому числі з урахуванням 1/4 частки, від якої відмовився батько спадкодавця ОСОБА_7 .

Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з частки у статутному капіталі ТзОВ «Ельдорадо» (), розмір частки становить 33,33%, що в грошовому еквіваленті становить 227 138,62 грн. (а.с.21), тобто спадкова частка менша ніж вартість наведеного майна.

Будь які докази щодо існування загрози відчуження майна та розпорядження ним в матеріалах справи відсутні. Майно є власністю юридичної особи та перебуває в іпотеці банку, що заявникам відомо.

Крім того, з огляду на зміст заявлених позивачами вимог, предметом спору є визнання недійсним договору іпотеки та скасування у зв`язку з цим, заборони на відчуження. Однак обраний позивачами спосіб забезпечення позову не відповідає змісту позовних вимог та не пов`язаний із їх вирішенням, тому підстави для задоволення заяви у суду першої інстанції були відсутні.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АТ «Таскомбанк» задоволити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до АТ «Таскомбанк», ТзОВ «Ельдорадо» про визнання іпотечного договору недійсним, шляхом накладення арешту на адміністративно-торгові приміщення І поверху за адресою: АДРЕСА_1 , площею 835,2 кв.м. відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Бойчук І.В.

Фединяк В.Д.