ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 634/1099/17

провадження № 22-ц/818/3332/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Пилипчук Н.П.

суддів - Кругової С.С., Тичкової О.Ю..

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 09 липня 2018 року постановлене суддею Зимовським О.С.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року в розмірі 184 760,94 грн., а також судовий збір в розмірі 2771,41 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 12000 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 05.09.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50010274, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 123 240,23 гривень, що еквівалентно на дату укладання договору 15 121,50 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.09.2019 року, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2013, а також позивач надав відповідачу додатковий кредит у сумі 37697,00 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 4625,40 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.09.2019 року, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з договором страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу, укладеним зі страховою компанією ПрАТ СК «УНІКА», а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов Договору.

Також, 09.09.2013 року між сторонами укладено договір застави № 50010274 який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. за №3792 згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2013.

Внаслідок порушення умов кредитного договору відповідач не виконує зобов`язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим у останнього виникла прострочена заборгованість за кредитом та додатковим кредитом у розмірі 10886,20, а саме: сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом - 10 886,20 грн; 3% річних за час прострочення за кредитом - 99,77 грн; інфляційні втрати за час прострочення - 207,93 грн; сума нарахованої пені за час прострочення за кредитом - 332,57 грн; сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом - 2457,94 грн.

Заборгованість з дострокового повернення кредиту в сумі 119136,13 грн з яких: сума заборгованості за кредитом - 113 077,10 грн; 960,09 грн. - сума 3 % річних нарахованих за період прострочення дострокового повернення заборгованості за кредитом; 2323,50 грн. - сума пені нарахованої за період прострочення дострокового повернення заборгованості за кредитом; 2711,09грн. - сума заборгованості за процентами; 10,71 грн. - сума 3% річних нарахованих за період прострочення дострокового повернення заборгованості за процентами; 17,95 грн. - інфляційні втрати нараховані за період прострочення дострокового повернення заборгованості за процентами; 35,69 грн. - сума пені нарахованої за період прострочення дострокового повернення заборгованості за процентами; 24 648,04 гри. - штраф на підставі п. 8.2 кредитного договору у розмірі 20% суми; 18 486,03 гри. - штраф на підставі п. 8.4 кредитного договору у розмірі 15% суми кредиту; 6 360,00 грн. - понесені позивачем витрати на підставі п. 8.5. Загальних умов; 2146,33 грн. - нараховані Відповідачі штрафи в порядку п. 8.3. Загальних умов за направлені повідомлення-нагадування.

Заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 09 липня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року в сумі 178175 грн. 06 коп. Вирішено питання щодо судових витрат. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 18 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 9160 грн. 85 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. А саме, ТОВ «Порше Мобіліті» перераховано грошові кошти в сумі 123240,23 грн на рахунок ТОВ «Автомобільний дом СОЛЛІ ПЛЮС». Згідно умов кредитного договору сукупна вартість кредиту та загальна сума витрат позивача мала становити: (123240,23 *12,11%*5років)=197862,19 грн. Однак позивач здійснив розрахунок 365822,32 (щомісячні платежі) + 113077,10 (залишок кредиту) = 478899,42грн. Проте в кредитному договорі не узгоджено між сторонами дату надання кредиту та додаткового кредиту. Позивачем не доведено надання кредиту та додаткового кредиту.

Також, судом не було досліджено порядок розрахунку заборгованості за договором.

Надані позивачем рахунки-фактури за червень та липень 2017 року вбачається, що розмір нарахованих позивачем відсотків не відповідає узгодженій сторонами процентній ставці 9,99%.

Зазначає, що позивачем не надано доказів порушення ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань та в чому саме полягає порушення.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» проти її задоволення заперечує. Посилається на те, що висновки суду відповідають обставинам справи та наданими сторонами доказами. Вважає надані розрахунку обґрунтованими та такими, що відповідаю усталеній практиці. Пеня і штраф застосовані за різні порушення умов договору, а отже цивільно-правова відповідальність накладається на відповідача за різні правопорушення. Також просить стягнути 8400,00 грн витрати на правничу професійну допомогу.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними тому підлягають задоволенню. Вимоги щодо стягнення з відповідача 6360,00 грн, як збитки, понесені у зв`язку зі зверненням доТОВ «Тріпл Сі» для супроводженням процесу стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору та звернення стягнення на предмет застави задоволенню не підлягають, оскільки не відносяться до збитків.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується частково

Як установлено судовим розглядом і вбачається з матеріалів справи, 05.09.2013 між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50010274, у якому зазначено, що договір між Сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні Кредиту (а.с. 17).

За умовами Договору кредиту ТОВ надало відповідачу кредит у розмірі 123240,23 грн, що еквівалентно 15 121,50 доларів США ,та додатковий кредит у розмірі 37697,00 грн, що еквівалентно 4625,40 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90 % на рік, які відповідно до п. 2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 05.09.2018, для купівлі автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 та оплати страхових платежів.

Згідно з умовами Договору кредиту, викладеними у цьому договорі (а.с. 17), Загальних умовах кредитування (а.с. 18-25), Графіку погашення кредиту (а.с. 26-28), усі платежі за Договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суму кредиту у доларах США відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування.

Згідно п. 1.2. Загальних умов відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.6. Загальних умов кредитування зобов`язання відповідача перед ТОВ за Договором кредиту забезпечені договором застави 19.09.2013, посвідченим приватним нотаріусом Запоріжського міського нотаріального округу Бугрім О.В. зареєстрованим в реєстрі за № 3792, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надав в заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Polo Sedan з об`ємом двигуна 1598 см3, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності (а.с. 30-33).

Також було оформлено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001754 від 05.09.2013 року.

Пунктом 1.4.2 Загальних умов кредитування сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі у терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

Пунктом 3.3. Загальних умов кредитування встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути Компанії у повному обсязі суму кредиту та суму Додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення Позичальником розраховується Компанією і вказується у повідомленні Компанії) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позивальником (для фізичних осіб) та 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб). Якщо з будь-яких причин повідомлення не було отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Судовим розглядом установлено і не заперечується сторонами, що в період з 03.07.2017 року по 11.09.2017 року позивач направив на адресу відповідача рахунки для сплати заборгованості за кредитним договором, але відповідачем вказані рахунки не були оплачені ( а.с.42 - 59).

17.07.2017 ТОВ направило ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013, у якій заявило про дострокове повернення суми кредиту в повному обсязі та заборгованості відповідно до умов Договору кредиту, що станом на 17.07.2017 становило 144 480 грн 35 коп. та складалося з еквівалента суми дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, несплачених чергових платежів, штрафних санкцій, витрат понесених ТОВ з метою повернення простроченої заборгованості, штрафу за порушення вимог щодо страхування майна, компенсації страхових платежів (а.с. 38-39).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Направивши ОСОБА_1 вимогу (повідомлення) та звернувшись до суду з позовом про дострокове повернення кредиту № 50010274 від 17.07.2017, позивач скористався наданим ч.2 ст.1050 ЦК України правом вимоги дострокового повернення частини позики, що залишилася, процентів за користування коштами, що змінило строк виконання основного зобов`язання. Зазначене узгоджується з позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Доводи відповідача про те, що він не отримував кредитні кошти спростовуються матеріалами справи, а саме платіжним дорученням № 5004484 від 10 вересня 2013 року, згідно якого грошові кошти в сумі 123 240. 23 грн. були перераховані на рахунок ТОВ «Автомобільний дім Соллі-Плюс» за придбання авто згідно кредитного договору №50010274 від 05.09.2013 року ОСОБА_1 (том 1, а.с 190)

Крім того, за відповідача за рахунок кредитних коштів позивачем сплачувались страхові внески, що відповідає умовам договору, не суперечить закону.

Відповідач вказує, що валютою кредиту є гривня та вважає неправомірним визначення суми заборгованості у доларовому еквіваленті на час подання позовної заяви.

Зазначені доводи спростовуються змістом договору. Так, відповідно до основних вимог договору, разом із сумою кредиту зазначений її еквівалент у доларах США.

А згідно пункту 1.3.1 Загальних умов кредитування передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником для повернення кредиту та додаткового кредиту визначено в еквіваленті до іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору згідно графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі для повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту. При цьому, для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка.

Умовам договору щодо повернення кредиту та сплати процентів судом першої інстанції надана належна правова оцінка, вірно застосовані норми матеріального права.

Щодо доводів відповідача, які стосуються процентної ставки за договором колегія суддів зазначає наступне.

За використання Кредиту у межах встановленого терміну кредитування Позичальник, згідно з п. 2.1. Загальних умов, сплачує Позивачу проценти за процентною ставкою, визначеною у Кредитному договорі. Зазначену процентну ставку, за умовами Кредитного договору, Сторони визначили на рівні 9,90 % на рік, та передбачили, що вона є змінною відповідно до п. 2.3. Загальних умов.

Відповідно до пункту 2.3 Загальних умов, якщо сторони домовились про змінну процентну ставку, то застосовуватимуться такі правила. Графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі тримісячної ставки EURIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters) та в інших засобах масової інформації або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters)) - якщо еквівалент суми кредиту у Кредитному договорі виражено у євро, та тримісячної ставки LIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтере (Reuters) та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters)) - у всіх інших випадках. Тому якщо тримісячна ставка EURIBOR/LIBOR збільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання кредиту більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку. При цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки визначається кон`юнктурою ринку, принципом формування ставки EURIBOR/LIBOR та залежить від коливань вказаних ставок.

Пунктом 2.4 загальних умов кредитування визначено, що нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом«30/360» (для розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які складалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до умов кредитного договору, укладеного сторонами, процентна ставка становить 9,9% річних і є зміною.

Відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У абзацах 3, 4 пункту 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин`указаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року судам роз`яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. При підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Положеннями пункту 2.3. загальних умов кредитування сторони визначили правила застосування змінної процентної ставки, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки.

З аналізу вказаних пунктів загальних умов кредитування вбачається, що вони не суперечать ст. 1056-1 ЦК України.

Доводи відповідача про те, що договором не визначений порядок зміни процентної ставки, що унеможливлює чітко визначити суму щомісячних платежів, які повинні вноситися на погашення заборгованості, колегія суддів вважає безпідставними, так як вищезазначеними пунктами загальних умов кредитування саме визначений порядок зміни процентної ставки, а також встановлено, що кредитор зобов`язаний скласти новий графік погашення кредиту, яким встановлюється розмір щомісячних платежів

Під час судового розгляду не було встановлено, що відповідачем було прийнято рішення про застосування змінної процентної ставки.

Розбіжності у розрахунках сторін пояснюються не однаковим розумінням п. 1.3 Загальних умов договору, чому оцінка була надана вище.

Щодо доводів апелянта про неправомірне стягнення пені та штрафів колегія суддів зазначає наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно із пунктом 8.1 загальних умов кредитування, у разі порушення позичальником термінів сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10 % річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування кредитом та/або додатковим кредитом.

Відповідно до пункту 8.2 загальних умов кредитування, у разі порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої у статті 3.2.1, позичальник сплачує компанії штрафу розмірі 20 % від суми кредиту.

Крім того, п. 8.3 Загальних умов передбачено, що за кожен випадок порушення Позичальником умов ст. ст. 5.1 - 5.4 Позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 20 дол. СІЛА за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 25 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією другої вимоги щодо сплати, та у розмірі еквіваленту 30 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією третьої вимоги щодо сплати.

Пунктом 5.5. Загальних умов визначено, що Позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, протягом усього строку дії Кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована Компанією.

Положеннями п. 5.6. Загальних умов передбачено, що у випадку порушення Позичальником умов п. 5.5. Загальних умов, Кредитор (Компанія) на власний розсуд укладе такий договір страхування від власного імені або від імені Позичальника та здійснить сплату страхових платежів, передбачених таким договором, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує Компанії витрати, понесені останньою у зв`язку з виконанням даного доручення.

Відповідальність за порушення умов п. 5.5. Кредитного договору передбачена п.8.4 Загальних умов кредитування у розмірі 15% від суми кредиту.

Отже, пеня та штраф у вказаному договорі передбачені фактично за одні й ті самі порушення умов кредитного договору, є подвійною відповідальністю, тому позовні вимоги про стягнгення штрафів задоволенню не підлягають, рішення суду необхідно змінити в частині суми стягнення.

Відповідні висновки підтверджуються постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 755/17078/15-ц.

Розрахунки позивача здійснені за курсом іноземної валюти на час звернення до суду із позовом. Оскільки наразі курс не зменшився, колегія суддів не вбачає підстав для перерахунку.

Розрахунки позивача відповідачем не спростовані, власних прийнятних розрахунків ОСОБА_1 суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні і частині суми стягнення та судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 132 894 грн. 66 коп.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.ч. 1,2 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні в частині суми стягнення, судові витрати підлягають перерозподілу.

За подання позовної заяви з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню судовий збір у сумі 1993,51 грн. (тобто 74,59% від задоволення позовних вимог), а з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1018,67 грн. (тобто 25,41% від задоволення апеляційної скарги)

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню витрати про сплаті судового збору у розмірі 973,84 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу стягнуті судом першої інстанції додатковим рішенням судова колегія не переглядає, оскільки воно ні ким не оскаржено.

Щодо вимог ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення витрати на професійну правничу допомогу за представництво позивача у суді апеляційної інстанції то вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Справу розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, також витрати у сумі 8400,00 грн належним чином не підтверджені, не надано детального опису наданих робіт їх вартості та оплати.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376,381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 09 липня 2018 року - змінити в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором № 50010274 від 17.07.2017.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 36422974, адреса: Україна, 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1-В, Банк: Філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк», Рахунок № НОМЕР_4 , МФО банку: 300379) заборгованість за Кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року в сумі 132 894 грн. 66 коп. (сто тридцять дві тисячі вісімсот дев`яносто чотири гривні 06 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 36422974, адреса: Україна, 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1-В, Банк: Філія «КГБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк», Рахунок № НОМЕР_4 , МФО банку: 300379) 973,84 грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова