ЄУН №337/2142/20
Провадження № 2/337/1189/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Сабліної А.А.

представника позивача адвоката Кущ Є.Є.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

01.06.2020 року до суду надійшов вказаний позов ОСОБА_1 до відповідача АТ КБ «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно - Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому позивач просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. №7771 від 03.08.2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року вказаний позов залишено без руху.

19.06.2020 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.06.2020 року за даним позовом відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконанні у Хортицькому ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №59154255, яке відкрито за виконавчим написом, який вчинений 03.08.2017р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором за період з 09.01.2009 року по 30.06.2017 року в сумі 116800,09 грн., в тому числі: заборгованості за тілом кредиту 7986,79 грн., заборгованості за відсотками 98789,70грн. , заборгованості по комісії та пені у розмірі 3985,50 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5538,10 грн.

Вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 03.08.2017р., зареєстрований в реєстрі за № 7771, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки було порушено строки для пред`явлення виконавчого напису до виконання; при вчиненні виконавчого напису, нотаріусом не було дотримано вимог актів законодавства України які регулюють порядок вчинення виконавчих написів та свідчать про безспірність заборгованості; розмір заборгованості не є безспірним, оскільки він не укладав з Банком кредитний договір, боргів перед Банком не має; у виконавчому напису йдеться одночасно про стягнення з нього пені та штрафу, тобто одночасно застосована подвійна цивільна відповідальність.

09.07.2020 року від АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що оспорюваний виконавчий напис вчинено у відповідності до положень чинного законодавства України. Так, між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав позивачу кредит, який позивач, як позичальник, зобов`язався повернути разом з процентними платежами. Оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, утворилась заборгованість за кредитним договором. В зв`язку з цим Банк звернувся до позивача з вимогою про усунення порушень за вказаним кредитним договором, яку останній залишив без уваги та виконання. Після цього Банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, надавши всі необхідні документи відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою КМУ від 29.09.1999р. №1172, а саме кредитний договір, розрахунок заборгованості, в якому в повній мірі були відображені всі операції позивача щодо погашення заборгованості. Нотаріус правомірно, в межах строків, передбачених ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1 гл.16 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012р. №296/5, вчинив виконавчий напис. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Справу розглянути у відсутність представника Банку.

31.07.2020 року від Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі Південно Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли витребувані судом засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №59154255.

Ухвалою суду від 28.08.2020 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не прибув, у відзиві на позовну заяву, який був поданий Банком, міститься клопотання про розгляд справи без участі представника АТ КБ «Приватбанк».

Від третьої особи - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. надійшла заява про проведення засідання у його відсутність.

Представник Хортицького ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд вважає можливим провести судове засідання у відсутність осіб, які не прибули.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини.

03.08.2017р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7771, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбакн» , невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 09.01.2009р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2017р., грошових коштів у сумі 116 800 грн. 09 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7986 грн.79 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 98789 грн. 70 коп., заборгованості з комісії та пені у розмірі 3985 грн.50 коп., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп., заборгованості по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5538 грн. 10 коп., стягнення здійснюється за період з 09.01.2009 року по 30.06.2017 року.

Також у даному виконавчому написі зазначено про те, що він набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року.

20.05.2019р. постановою державного виконавця Каланчацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження ВП №59154255.

13.02.2020р. постановою державного виконавця Каланчацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області виконавчий документ - виконавчий напис №7771, виданий 03.08.2017р. приватний нотаріусом Чурнігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 09.01.2009р. в сумі 116800,09грн., переданий до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

20.02.2020р. постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) виконавче провадження ВП №59154255 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису прийнято до свого виконання.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

При цьому, ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Порядок вчинення виконавчих написів передбачений Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок).

Згідно з п.1.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з п.3.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Окрім того, п.п.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 року Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п.2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»

Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц.

Перевіряючи доводи позивача ОСОБА_1 , суд встановив, що з тексту оспорюваного виконавчого напису від 03.08.2017 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.34 ч.1 п.19, ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

В той же час, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку документів з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови суду.

При цьому, докази на підтвердження факту, що кредитний договір, який був укладений між сторонами 09.01.2009р., був нотаріально посвідчений, в матеріалах справи відсутні. У відзиві на позовну заяву представник позивача лише посилається на кредитний договір, укладений між позивачем та АТ КБ «Приватбанк», але даних про те, що він посвідчений нотаріально не наводить.

Отже, суд прийшов до висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 03.08.2017 року за кредитним договором, укладеним в простій письмовій формі, в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про незаконність вчинення нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. виконавчого напису 03.08.2017 року по кредитному договору від 09.01.2009р., укладеному між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі положень Переліку, які рішенням суду визнанні нечинними.

Крім того, судом встановлено, що за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса стягнення з ОСОБА_1 здійснено за період з 09.01.2009 року по 30.06.2017 року, тобто поза межами трирічного строку, що не узгоджується з умовами вчинення виконавчих написів, визначеними у ст.88 Закону України «Про нотаріат», та підтверджує доводи ОСОБА_1 щодо не дотримання нотаріусом вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів.

Також судом встановлено, що сума заборгованості за оспорюваним виконавчим написом не є безспірною, оскільки з позивача стягнуто штраф (фіксована частина та відсоток від суми заборгованості) та пеню, що є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вимог чинного законодавства під час вчинення виконавчого напису від 03.08.2017р. за № 7771, а тому доводи позивача про визнання цього напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими.

Суд не приймає до уваги доводи представника АТ КБ «Приватбанк», що нотаріусу були подані усі документи, які підтверджують безспірність заборгованості і оспорюваний виконавчий напис вчинено у відповідності до положень чинного законодавства України, оскільки на підтвердження вказаного факту не подано належних та допустимих доказів, і такі доводи спростовані встановленими судом обставинами.

На підстави викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України, та вважає необхідним стягнути з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з позовними вимогами в розмірі 840,80 грн.

Повний текст рішення складено 25.09.2020р.

Керуючись ст.3,6,15,16,18, 610, 626-628, 1054, ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, ст.61 Конституції України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.08.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 7771, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 09.01.2009 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2017 року, грошових коштів всумі 116800,09 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору за звернення до суду в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Сидорова