Постанова

Іменем України

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 577/4410/17

провадження № 61-11951св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Дарія Сергіївна,

заінтересовані особи (стягувачі) - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго» в особі філії «Конотопський район електричних мереж»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Сумської області від 09 січня 2018 року у складі суддів: Собини О. І., Кононенко О. Ю., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Д. С.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до постанов державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Д.С. у зведеному виконавчому провадженні, до якого входять виконавчі провадження № 48373607, № 54022114, № 54048020, загальна сума стягнення по якому складає 770 905 грн 75 коп., проводяться відрахування з його пенсії. Загальна сума утриманих коштів за період 01 липня 2017 року по 25 жовтня 2017 року складає 1 111 грн 16 коп.

Посилаючись на невідповідність вказаних постанов про звернення стягнення на пенсію вимогам статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не перевірив наявність іншого рухомого чи нерухомого майна боржника, не з`ясувавши його вартість та достатність сумі заборгованості, не вправі був звертати стягнення на пенсію, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Д.С., скасувати постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01 червня 2017 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2017 року у складі головуючого судді Галяна С.В. скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Д.С. щодо винесення постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01 червня 2017 року. Скасовано постанови державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Д.С. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01 червня 2017 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутність доказів недостатності майна боржника для покриття у повному обсязі належних до стягнення сум, виключає можливість звернення стягнення на пенсію боржника. Натомість з матеріалів зведеного виконавчого провадження № 54053105 вбачається, що державним виконавцем встановлено наявність у боржника майна (автомобіль та будинок), на автомобіль накладено арешт, що свідчить про початок процедури звернення стягнення на майно боржника в порядку статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 09 січня 2018 року апеляційну скаргу Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задоволено. Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2017 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на час винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов про звернення стягнення на пенсію боржника, ним було встановлено у боржника лише наявність рухомого майна, а саме автомобіля, на який накладено арешт, іншого рухомого чи нерухомого майна боржника не виявлено. Тому, зважаючи на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням, яка складає 700 495 грн 63 коп., недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, відсутності у боржника наміру в добровільному порядку сплатити заборгованість за виконавчими документами, державний виконавець обґрунтовано виніс постанови про звернення стягнення на пенсійні виплати боржника .

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У поданій 27 лютого 2018 року касаційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, яка відповідає вимогам закону.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно скасував законну і обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції. При цьому дійшов помилкового висновку про те, що державним виконавцем не виявлено іншого майна боржника та недостатність виявленого майна для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум. Окрім того, суд апеляційної інстанції не врахував що до складу пенсії боржника входить державна допомога на утримання малолітньої дитини в сумі 150 грн, а у відповідності до вимог статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» такі кошти не можуть бути предметом стягнення, а при винесенні оскаржуваних постанов, державним виконавцем не зазначено про виключення вказаних сум із суми стягнення. Апеляційне провадження за апеляційної скаргою виконавчої служби відкрито судом апеляційної інстанції з порушеннями вимог статті 297 ЦПК України, а саме без вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

У поданому 05 листопада 2018 року відзиві, Конотопський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що державний виконавець діяв у чіткій відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». У відповідності до пункту 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Таким чином, постанови про звернення стягнення на доходи боржника є законними і обґрунтованими, так як винесені з урахуванням правил черговості звернення стягнення на майно боржника та чіткого дотримання принципу співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням.

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК Українивизначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що на виконанні у Конотопському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває зведене виконавче провадження № 54053105, до складу якого входять виконавчий лист № 2/1807/809/12, виданий 25 липня 2012 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 221 954 грн 50 коп.; виконавчий напис № 4970, виданий 15 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 476 142 грн 13 коп.; виконавчий лист № 2/577/191/17, виданий 10 березня 2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Конотопського РЕМ заборгованості в розмірі 1 021 грн та 1 378 грн судового збору. Загальна сума стягнення складає 770 905 грн 75 коп.

27 квітня 2017 року державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Д.С. винесено постанову про арешт майна боржника, яким накладено арешт на автомобіль марки JAC, державний номерний знак НОМЕР_1 .

01 червня 2017 року державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Д.С. винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у Конотопському управлінні Пенсійного фонду у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, був визначений у розділі VIIЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції.

ЦПК України у вказаній редакції передбачав, що скарги сторін виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.

ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції та Верховним Судом, визначив порядок реалізації судового контролю за виконанням судових рішень у статтях 447-453 розділу VII.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналогічний за змістом припис закріплений у частині першій статті 287 КАС Україниу редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції та Верховним Судом.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мали оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Згідно із приписами статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Проаналізувавши вказану норму, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Разом з тим, ні нормами ЦПК України, ні нормами КАС України, не врегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані виконавчі дії державного виконавця вчинялися в рамках зведеного виконавчого провадження в якому об`єднано виконавчі листи, видані на виконання рішень судів ухвалених в порядку цивільного судочинства та виконання виконавчого напису нотаріуса.

Оскільки законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень та рішень інших органів, зокрема, виконавчого напису нотаріуса, слід дійти висновку про належність даної справи до юрисдикції адміністративного суду та необхідності її розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до статті 287 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Питання юрисдикційності справ за скаргами на дії державного виконавця вже розглядалося Великою Палатою Верховного Суду, і з цього приводу зроблено висновок про те, що вказані справи мають розглядатися у порядку того судочинства, у якому ухвалені судові рішення, на виконання яких видано виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню. У порядку адміністративного судочинства розглядаються скарги на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні, у якому, окрім виконавчих листів, виданих на виконання рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, об`єднані рішення інших органів чи примусово виконуються судові рішення, ухвалені за правилами різних процесуальних законів. Зокрема, такі висновки містяться в постановах від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 14 березня 2018 року у справі № 213/2012/16, від 14 листопада 2018 року у справі № 161/15523/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 678/1/16-ц, від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК Українисуд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК Українисудове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Частиною третьою статті 400 ЦПК Українивизначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій помилково розглянули в порядку цивільного судочинства скаргу ОСОБА_1 , яка повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, отже ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 (провадження № 14-524цс19), колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач може звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 255, 256, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника Зимовця Юрія Андрійовича задовольнити частково.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 09 січня 2018 року скасувати.

Провадження у справі № 577/4410/17 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Коротченко Дарії Сергіївни - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови заявник має право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов