КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 758/4417/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Номер провадження: 22-ц/824/1399/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.

суддів: Нежури В.А., Сержанюка А.С.

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Апарату Верховної Ради України на рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про стягнення одноразової грошової допомоги, суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом, в якому просила стягнути з Апарату Верховної Ради України одноразову грошову допомогу в розмірі 17 550,0 грн., втрати від інфляції в розмірі 8 125,65 грн. та 3% річних в розмірі 620,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 13 грудня 2012 року вона працювала помічником-консультантом народного депутата України VII скликання ОСОБА_2 за строковим трудовим договором без поширення дії Закону України «Про державну службу» (без правового статусу державного службовця). У зв`язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата України 27 листопада 2014 року була звільнена з роботи. При цьому, 01 вересня 2014 року звернулась до Апарату Верховної Ради України з вимогою виплатити їй одноразову грошову допомогу в розмірі тримісячної заробітної плати відповідно до статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України».

Посилаючись на те, що грошової допомоги не отримала, позивач просила стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу у зазначеному розмірі з витратами від інфляції та 3% річних, нарахування яких передбачено ст. 625 ЦК України.

В липні 2019 року ОСОБА_1 було подано заяву про збільшення позовних вимог в частині втрат від інфляції до розміру 8 283,60 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 невиплачену одноразову грошову допомогу в розмірі 18 000,0 грн. (вісімнадцять тисяч грн. 00 коп.). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Апарат Верховної Ради України оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що через відсутність в Законі України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» відповідних бюджетних призначень на виплату одноразової допомоги помічникам-консультантам Апарат Верховної Ради України не є і ніколи не був роботодавцем відносно позивача, тому не мав законних підстав для виплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги в розмірі 3-місячної зарплати.

Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

При відкритті апеляційного провадження учасникам справи надано строк до 23 грудня 2019 року для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Однак, ОСОБА_1 , наданим їй правом не скористалися та відзив на апеляційну скаргу не подала.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15 грудня 2017 року ЦПК України (2017 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Так як ціна позову в даній справі (26 453 грн. 86 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 рокув межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Апарату Верховної Ради України на рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 рокуне підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що з 13 грудня 2012 року ОСОБА_1 було зараховано на посаду помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 на час його депутатських повноважень за строковим трудовим договором без поширення дії Закону України «Про державну службу», що підтверджується розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України від 28 грудня 2012 року № 6444 та трудовою книжкою позивача (а.с. 12).

Розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України від 26 листопада 2014 року № 7212 «Про звільнення помічників-консультантів народних депутатів України VII скликання» у зв`язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата України з 27 листопада 2014 року, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України (а.с. 12).

У позовній заяві позивач стверджує, що при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку, оскільки не виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі тримісячної заробітної плати. Вказану обставину відповідач не заперечує.

Відповідно до ч. 6 ст. 34 Закону України «Про статус народного депутата України» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадку звільнення помічника-консультанта народного депутата на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону помічнику-консультанту народного депутата, який працює за строковим трудовим договором на постійній основі, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі його тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Відповідно до абзаців першого, другого та четвертого частини третьої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» помічники-консультанти народного депутата працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах.

Помічники-консультанти народного депутата перебувають у штаті державних підприємств, установ, організацій або за заявою народного депутата прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до виконавчих комітетів відповідного органу місцевого самоврядування, а у містах Києві та Севастополі до секретаріатів міських рад.

Помічники-консультанти народного депутата, які працюють у місті Києві за строковим трудовим договором на постійній основі, але не є державними службовцями, також можуть прикріплюватися для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України.

Згідно з підпунктами 1 та 2 пункту 10 Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року № 769, Апарат Верховної Ради України забезпечує фінансування діяльності Верховної Ради України та її Апарату відповідно до видатків, передбачених кошторисом витрат на реалізацію повноважень Верховної Ради України; здійснює в межах наявних коштів матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками Подільського районного суду міста Києва, що позивач має право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги при звільненні з посади помічника-консультанта народного депутата України, а видатки з виплати одноразової грошової допомоги, передбачені частиною шостою статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України», має нести Апарат Верховної Ради України у межах кошторису витрат на реалізацію повноважень Верховної Ради України.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відсутність бюджетних призначень на оплату праці не може бути правою підставою для невиконання вимог закону.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

За правилами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому при звільненні з підприємства, установи, організації проводиться в день його звільнення.

Згідно з довідкою Управління справами Верховної Ради України від 24 листопада 2015 року заробітна плата ОСОБА_1 за вересень 2014 року становила 6 000,0 грн., за жовтень 2014 року - 6 000,0 грн., отже середня заробітна плата позивача на час звільнення становить 6 000,0 грн.

За таких обставин, Подільський районний суд міста Києва прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 18 000 грн.

Доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду з даною позовною заявою, апеляційний суд оцінює критично з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2015 році ОСОБА_1 зверталась з вимогами про стягнення вищевказаної грошової допомоги в порядку адміністративного судочинства (справа № 826/24082/15). Згідно відомостей, які містяться в ЄДРСР, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про стягнення одноразової грошової допомоги закрито у зв`язку з непідсудністю справи адміністративному суду, тобто ОСОБА_1 вживала заходів для захисту свої прав.

В порядку цивільного судочинства ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом 05 квітня 2016 року, а тому позивач не пропустила 3-місячний строк, встановлений ст.233 ч.1 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що безпосереднім роботодавцем помічника-консультанта народного депутата є народний депутат України ґрунтуються на власному хибному розумінні апелянтом норм закону.

Так як суд першої інстанції розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, подані сторонами докази,правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому. апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України необхідно залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: В.А. Нежура

А.С. Сержанюк