Справа 635/8015/19
Провадження 2/635/740/2020
28 вересня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Євсюков О.В.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_3 ,
відповідач ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просять усунути їм перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що на підставі договору купівлі - продажу від 23 листопада 2018 року кожен з них є власником по Ѕ частині житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який було придбано ними у відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Останні значилися зареєстрованими в будинку, розташованому за вищевказаною адресою. Під час оформлення договору купівлі-продажу відповідачі зобов?язалися знятися з реєстрації в житловому будинку до 07 грудня 2018 року, про що було зазначено у пункті 9 договору. Після укладення договору купівлі-продажу відповідачі зібрали свої речі та виїхали з будинку. Після продажу та залишення будинку відповідачі фактично рік на контакт не виходили, їх номери телефонів не активні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зв?язку з відповідачами не мають, місцезнаходження останніх позивачам також невідоме. Позивачі зазначають, що оскільки відповідачі відсутні на спірній житловій площі без поважних причин більше шести місяців, не несуть жодних витрат по утриманню будинку з надвірними будівлями, а тому втратили право користування зазначеним будинком. У користуванні житловою площею за вищевказаною адресою відповідачам ніхто не перешкоджав, особисті речі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в будинк у відсутні. Реєстрація відповідачів у спірному будинку перешкоджає позивачам користуватися та розпоряджатися їх майном, крім того, останні змушені за власний рахунок сплачувати нараховані на відповідачів суми комунальних послуг.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в повідомленням учасників справи.
Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомили. Будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
23 листопада 2018 року між відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Цедибрагою С.О. за реєстровим №1411, відповідно до пункту 1 якого, зокрема, продавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали-передали у власність: кожен по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, а покупці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли у власність, у рівних долях, кожен по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 9 зазначеного договору передбачено, що термін зняття з реєстрації звільнення «Продавцями» відчужуваного, згідно цього договору, житлового будинку з надвірними будівлями встановлюється за домовленістю сторін до 07 грудня 2018 року.
Згідно довідки №4958, виданої 03 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Мереф?янської міської ради Харківського району Харківської області, а також відомостей, отриманих судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, з зазначеної міської ради 28 листопада 2019 року та 12 лютого 2020 року, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Як вбачається зі змісту акту, складеного 15 жовтня 2019 року депутатом Мереф?янської міської ради Дядченко Т.П. за участю сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі не проживають з 23 листопада 2018 року, особисті речі останніх в будинку відсутні.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.
Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.
Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є членами сімей позивачів, не проживають з ними у спірному будинку, не були пов`язані з ними спільним побутом та не вели спільне господарство.
Враховуючи викладене, застосуванню підлягають положення статей 383, 391 ЦК України, які передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житловий будинок від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.
Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірний будинок власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей16,386,391 ЦК України.
Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час, а саме з 23 листопада 2018 року, покинули спірне житло добровільно після його продажу позивачам. Перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачами свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано.
Докази, що підтверджують той факт, що позивачі якимось чином перешкоджади відповідачам у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачами в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 29 вересня 2020 року.
Суддя Т.В. Бобко