Справа № 464/3642/19
пр.№ 2/464/125/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2020 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Бігун Ю.І.,

за участю: третьої особи ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова цивільну справу в порядку загального провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_1 про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди. Мотивує позов тим, що 04.11.2017 о 6.00 год. у м.Львові на вул. Наукова, 51 відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автобус марки «Isuzu MD 27L», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , 1959 р.н., який ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих травм помер у лікарні. Вказаний транспортний засіб належить відповідачу ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах. Внаслідок ДТП позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що ОСОБА_5 був позивачеві батьком і другом, взірцем, вона йому завдячує освітою, здоров`ям, становищем в суспільстві, батько підтримував доньку фінансово. ОСОБА_5 працював енергетиком, користувався значним авторитетом в суспільстві та позивач ОСОБА_3 ним пишалась. Після смерті батька позивач втратила відчуття часу та простору, не могла їсти і спати, досі не може знайти спокою, відчуття безповоротної втрати не дають їй жити. Розмір моральної шкоди визначено з урахуванням страждань, які позивач перенесла та нестиме в майбутньому. Вважає, що розмір такого відшкодування становить 950 000 грн. Вказану суму позивач зменшила на суму страхового відшкодування, що становить 9600 грн. Крім цього, просить суд стягнути з відповідача судові витрати, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи, у розмірі 11412,57 грн.

Ухвалою суду від 24 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 18 липня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року постановлено про письмове опитування учасників справи, про витребування доказів.

Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року по справі призначено судову психологічну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

08.10.2019 від співвідповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 23.12.2019 поновлено провадження у справі і призначено підготовче судове засідання.

20.02.2020 від співвідповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, просить проводити розгляд справи у його відсутності.

20.02.2020 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, просить стягнути збитки в розмірі 950 000 грн. тільки з ОСОБА_4

20.02.2020 від ОСОБА_1 надійшов відзив проти висновку амбулаторної судово-психологічної експертизи ;14/К від 16.10.2019.

Ухвалою від 28.02.2020 закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду.

Представник позивача ОСОБА_6 у судове засідання 14.09.2020 не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов від 20.02.2020. В якому вказав, що ОСОБА_7 станом на 04.11.2017 перебував з ним у трудових відносинах на підставі договору, зареєстрованого в органах податкової служби. Здійснюючи перевезення людей 04.11.2017 о 06.00 год автобусом марки «Isuzu MD 27L», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 виконував трудові обов`язки та здійснював перевезення працівників підприємства «Нова пошта» за маршрутом «пр. Червоної Калини - вул. Трускавецька». Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_1 та представник третьої особи Голуб С.І. в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у відзиві. Зазначили, що протягом одного тижня на підставі цивільно-правового договору працював водієм у ОСОБА_4 та 04.11.2017 перевозив працівників підприємства «Нова пошта» на роботу. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_4 шкоду на користь ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що батько позивача - пішохід ОСОБА_5 порушив правила дорожнього руху, відповідне кримінальне провадження у зв`язку з цим закрите. Також зазначили, що висновок судової психологічної експертизи не відповідає інструкції. Просили суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши вступні слова учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є власником автобуса марки «Isuzu MD 27L», р.н. НОМЕР_1 , та 04.11.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої вказаний автобус під керуванням третьої особи ОСОБА_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , 1959 р.н.

Відповідно до трудового договору від 31.10.2017, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , останній зобов`язався виконувати обов`язки водія. Договір укладено безстроково, час виконання робіт встановлено з 05.00 до 08.00, з 20.00 до 24.00. Вихідні дні - неділя та святкові дні.

Положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ч.5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Позивач покликається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй завдано моральну шкоду, що полягає у тому, що ОСОБА_5 , 1959 р.н., був їй батьком і другом, взірцем, саме йому завдячує освітою, здоров`ям, становищем в суспільстві. ОСОБА_5 працював енергетиком, користувався значним авторитетом в суспільстві та позивач ОСОБА_3 ним пишалась. Після смерті батька позивач втратила відчуття часу та простору, не могла їсти і спати, досі не може знайти спокою, відчуття безповоротної втрати не дають їй жити.

Згідно з висновком амбулаторної судової психологічної експертизи №14/к, складеного експертом Комунального закладу ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», наявність психотравмуюючих факторів обґрунтовують виникнення моральної шкоди у ОСОБА_3 внаслідок: емоційного стресу; сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні із будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини втрати батька; погіршення психофізіологічного й психоемоційного стану; вплив цих порушень у соціально-побутовій сфері. Матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_3 складає 157 640 гривень. Ця сума включає компенсацію за перенесені нею моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію її психічного та психологічного стану.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведені вище норми ЦПК України а також те, що висновок експертизи №14/к щодо розміру морального відшкодування є одним із доказів у справі, стосується предмету доказування, оскільки таким визначено матеріальний еквівалент глибини моральних страждань позивача, які остання зазнала внаслідок смерті батька, а інших доказів на спростування визначеного експертом розміру морального відшкодування за встановлених обставин справи стороною відповідача не надано, такий висновок є належним доказом у справі. При цьому, виявлені недоліки щодо його змісту не вплинули на обґрунтованість дослідницької частини та висновки.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.12.2018 (справа 757/59802/16-ц), де вказано, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховано наступне.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої загибеллю батька позивача.

За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Встановлено, що постановою слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області від 11.08.2018, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003571 від 04.11.2017, закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування встановлено, що 04.11.2017 приблизно о 06.00 год у м. Львові на вул. Наукова, 51 відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода) за участі автобуса марки «Isuzu MD 27L», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та пішохода ОСОБА_5 . В результаті ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких останній помер. Причиною настання ДТП, з технічної точки зору, була та обставина, що водій не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування, а також факт створення небезпеки для руху водієві внаслідок виходу пішохода за регульованим пішохідним переходом при увімкненому заборонному (червоному) сигналі на пішохідному світлофорі (а.с.9-10). Вказана постанова скасована ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.01.2019, інформація про те, що висновки досудового розслідування є іншими, у суду відсутня.

Згідно з висновком амбулаторної судової психологічної експертизи №14/к, експерт не може дати стверджувальну відповідь про те, ким саме нанесена моральна шкода, хто повинен її компенсувати, оскільки це не входить в його компетенцію.

Суд дійшов висновку, що відповідач повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану джерелом, незалежно від наявності його вини, але при цьому суд наголошує, що в тому, що загиблий знехтував правилами дорожнього руху, створив небезпеку для руху водієві, оскільки як пішохід вийшов за регульованим пішохідним переходом при увімкненому забороненому (червоному) сигналі, вини водія ОСОБА_1 немає.

Зважаючи на те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, враховуючи вимоги розумності та справедливості, матеріального становища позивача та відповідача, наявності необережних дій загиблого ОСОБА_5 , сума в 950 000 грн., на думку суду, є завищеною.

Враховуючи усі вищевказані обставини у сукупності розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, спричиненої діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, на переконання суду, повинен становити 60 000 грн. При цьому, у зв`язку з відшкодуванням ПрАТ «Страхова компанія «Княжа» родичам ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 9600 грн., які отримані дружиною і матір`ю загиблого, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 слід стягнути різницю відшкодування моральної шкоди, а саме 60 000 грн. - 9600 грн. (отримана моральна шкода) = 50400 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи у розмірі 605,47 грн.

Крім цього, зі ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 23, 1167, 1168, 1172, 1187 ЦК України, статтями 12, 76, 77, 81, 89, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_1 про відшкодування збитків- задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 400 (п`ятдесят тисяч чотириста) гривень, витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи у розмірі 605,47 грн, а всього 51 005 гривень 47 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.09.2020.

Суддя О.Ю.Горбань