Справа № 581/600/19
Провадження № 2/581/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2020 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі головуючого - судді Бутенка Д.В., при секретарі судового засідання Самілик Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад заявлених до суду вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом до відповідача, як до фізичної особи - завдавача майнової та моральної шкоди, який мотивувала тим, що 16 травня 2019 року відповідачка ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21011», державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Некрасова в сел. Липова Долина Сумської області, при зміні напрямку руху, не переконавшись у безпечності маневру, не надала перевагу у русі велосипедистці (позивачці), яка рухалася по головній дорозі по вул. Горького, здійснила із велосипедом зіткнення, внаслідок чого завдала позивачці фізичних травм та пошкодила керований нею велосипед. 12 червня 2019 року постановою Липоводолинського районного суду Сумської області відповідачку притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, із накладенням на неї штрафу за порушенням правил дорожнього руху. У результаті ДТП позивачці завдані матеріальні збитки, які складаються з витрат на її лікування в амбулаторних та стаціонарних умовах у розмірі 4344 грн. 34 коп., витрат на ведення й обслуговування господарства - 230 грн. 00 коп., витрат на пальне - 522 грн. 26 коп., всього на загальну суму 5097 грн.

Крім матеріальних збитків позивачу внаслідок ДТП завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні їй негативних наслідків для її здоров`я як безпосередньо під час цієї події так і після неї, включаючи завдання нервового стресу, який вона пережила під час наїзду транспортного засобу відповідачки на керований нею велосипед, так і після цієї події у виді тимчасової втрати працездатності, перенесених нею фізичного болю та душевних страждань внаслідок фізичного ушкодження її здоров`я (травм ноги, синців на інших частинах тіла тощо) та при проходженні подальшого лікування в амбулаторних та стаціонарних умовах. Тому моральну шкоду, завдану протиправними діями відповідачки, вона оцінює у розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2019 року, за два календарні місяці (червень, липень) 2019 року, а саме в розмірі 8346 грн. (4173 грн.*2).

У позасудовому вирішити даний спір сторонам не вдалося, а тому ОСОБА_1 просила суд зазначений вище розмір матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та судові витрати, понесені нею, стягнути з відповідачки на її користь.

Пояснення позивача, заперечення відповідача та їх представників по даній справі

Позивачка під час судового розгляду даної справи по суті заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та додатково суду пояснила про те, що відразу після ДТП вона в лікарні практично відмовилася від стаціонарного лікування, уважаючи те, що ускладнень не буде і рана на нозі швидко загоїться, проте ситуація з відновленням здоров`я після ДТП не покращилася та стан її здоров`я призвів до госпіталізації до стаціонару в Липоводолинську ЦРЛ (нога не заживала, в рані скупчувалася рідина та в ній були тромби), до ДТП вона протягом 5 років до лікарів не зверталася та в стаціонарних умовах не лікувалася (до цього, у неї був перелом ноги у 2008 році та приблизно в цей час вона хворіла ангіною); через те, що у неї не вистачало коштів для придбання всіх призначених для лікування препаратів, вона придбавала дешевші аналоги призначених лікарями ліків, після ДТП відповідачка 16 травня та 20 травня 2019 року придбавала їй ліки за свій кошт на суму приблизно 400 та 600 грн. відповідно, які нею не рахуються в розмір заявлених збитків, у Липоводолинській ЦРЛ на її ім`я заведено дві медичні картки, в цій лікарні вона до пенсії працювала лаборантом. Підтвердила те, що гепаринову мазь вона придбавала як дешевший препарат-аналог іншої мазі, вона не була їй первинно прописана, корвалол та корвалмент, формадол та пенталгін вона придбавала за власною ініціативою, без припису лікаря (перші два препарати як серцеві ліки, останні два в якості знеболювальних), ібупрофен, агросульфан крем їй призначав лікар-травматолог, боро плюс крем призначав їй хірург, детралекс придбавався для покращення кровотоку у венах, ціанокоболомін або В 12 є вітаміном, призначався для відновлення стану здоров`я терапевтом місцевої лікарні, не пригадала ким та для якої мети призначалися препарати веногель, тардиферон; уточнила, що після ДТП відремонтований велосипед їй повернуто чоловіком відповідачки, 522 грн. є витратами на придбання пального для поїздок до лікарні на автомобілі ОСОБА_3 або її чоловіка, витрати на косіння трави в розмірі 230 грн. пов`язувалися із тим, що на території біля її господарства виросла трава, яку вона не була взмозі самостійно через стан свого здоров`я скосити, а тому зверталася до керівника місцевого комунального підприємства ОСОБА_19 для надання таких послуг на оплатній основі. Розмір моральної шкоди визначався нею з урахуванням тривалого лікування, глибини перенесених нервових потрясінь та спровокованому в подальшому на нервовому ґрунті онкозахворювання; при зверненні до лікарні вперше після ДТП її оглядав лікар-хірург ОСОБА_4 , у стаціонарних умовах її лікував лікар ОСОБА_5 , в подальшому онкозахворювання у неї діагностувала лікар ОСОБА_6 , про ДТП у даній справі вона жодну страхову кампанію не повідомляла і страхових виплат не отримувала.

Представник позивачки ОСОБА_7 також підтримав заявлений його довірительницею позов із викладених в ньому підстав та додатково суду пояснив про те, що з 07 по 18 червня 2019 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Липоводолинській ЦРЛ із діагнозами у виді посттравматичного флебіту внаслідок травми ноги, хронічної венозної недостатності, залишкових явищ після травми ноги (синець на правій нозі, подряпина на цій нозі), також у неї були наявні синці на руці та обличчі, проте лікування позивачки від легких тілесних ушкоджень, спричинених при ДТП, тривало протягом травня-серпня 2019 року і повністю відновити фізичне здоров`я при її похилому віці та певних хронічних хворобах вже неможливо; завдана моральна шкода у виді переживань та дискомфорту підсилювалася також загостренням під час лікування хронічних хвороб серцево-судинної системи. Ліки, які не прописувалися для лікування лікарями, придбавалися позивачем у період її амбулаторного лікування (включаючи, агросульфанкрем, боро плюс крем, гіпотардиферон, пенталгін). У день ДТП позивачка відмовлялась від госпиталізації до лікарні при огляді її лікарем у приймальному відділенні Липоводолинської ЦРЛ, бо не розраховувала, що ситуація зі станом її здоров`я ускладниться й рана на нозі довго не загоюватиметься.

Відповідачка у судовому засіданні позов визнала часткового, пояснивши про те, що вона визначає позов в частині відшкодування витрат на лікування в розмірі 1954 грн. та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позов не визнала. Уточнила те, що в день ДТП вона відвезла позивачку до лікарні, придбала їй первинно необхідні ліки за приписом лікаря місцевої лікарні та через відмову ОСОБА_1 від госпіталізації вона її відвезла додому для амбулаторного лікування, надалі вона до 20 травня 2019 року включно відвозила позивача до Липоводолинської ЦРЛ для лікарських оглядів (при спілкуванні з лікарем останній підтвердив поступове відновлення позивача від травми після ДТП), про подальшу стаціонарну госпіталізацію позивача до місцевої лікарні вона не була обізнана, 23 травня 2019 року вона також оплачувала витрати на косіння трави в домогосподарстві позивача на прохання останньої, також за їй ініціативи її чоловіком відремонтовано пошкоджений нею велосипед позивача.

Представник відповідача ОСОБА_8 , підтримавши заперечення його довірителя, суду в їх обґрунтування додатково пояснив про те, що дійсно внаслідок ДТП при падінні на асфальт позивачці завдані тілесні ушкодження та на відновлення стану здоров`я відповідач визнає витрати на придбання медикаментів в розмірі 1954 грн., проте 12 найменувань придбаних позивачем ліків в розмірі 1247 грн. 75 коп. не призначалися лікарями для лікування виявлених у позивача після ДТП тілесних ушкоджень і пов`язувалися із лікуванням інших хронічних хвороб; витрати на пальне не є підтвердженими належними доказами того хто та коли саме витрачав таке пальне з урахуванням того, що позивачка не має статусу водія та не є власником чи користувачем відповідного транспортного засобу; витрати на косіння трави взагалі не є майновою шкодою для позивача від ДТП.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 вересня 2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 27 вересня 2019 року о 10 год. 00 хв. з викликом сторін. 27 вересня 2019 року судове засідання відкладено до 09 год. 00 хв. 15 жовтня 2019 року у зв`язку з неявкою відповідачки та невручення їй позовної заяви з додатками. 15 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено до 09 год. 00 хв. 29 жовтня 2019 року у зв`язку зі станом тимчасової непрацездатності головуючого по справі. 29 жовтня 2019 року оголошена перерва до 09 год. 20 хв. 18 листопада 2019 року для витребування доказів за клопотанням сторін. 18 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд даної справи по суті на 11 грудня 2019 року з викликом сторін по справі. 11 грудня 2019 року розгляд справи відкладено до 13 січня 2020 року, 13 січня 2020 року розгляд справи відкладено до 28 січня 2020 року. 28 січня, 10 лютого, 20 березня 2020 року за клопотаннями сторін у справі та у зв`язку з їх неявкою до суду в судові засіданнях оголошувалися перерви. 20 березня, 15 квітня, 2020 року, 07, 10 липня 2020 року протокольними ухвалами суду в суд засіданні оголошувалися перерви за клопотаннями сторони відповідача та позивачау зв`язку із запровадженням на території України карантину. 26 травня, 16 червня 2020 року за клопотаннями представника відповідача у зв`язку з його зайнятістю в інших судових засіданнях оголошувалися перерви у даній справі. 28 травня 2020 року проведено допит свідків сторін по справі. 16 липня 2020 року оголошено перерву для виклику додаткових свідків сторін. 12 серпня 2020 року спір вирішено по суті.

Установлені судом фактичні обставини даної справи

Постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 12 червня 2019 року на ОСОБА_2 за вчинення проступку, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. Зі змісту зазначеного судового рішення вбачається те, що 16 травня 2019 року о 10 год. 50 хв. гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21011», державний номер НОМЕР_2 , в сел. Липова Долина Сумської області по вул. Некрасова, при зміні руху, не впевнилась у безпечності маневру для інших учасників руху, порушуючи п.10.1 Правил дорожнього руху, скоїла зіткнення з велосипедом, яким керувала гр. ОСОБА_1 , та який рухався по вул. Горького. Унаслідок ДТП велосипед отримав механічні пошкодження, а гр. ОСОБА_1 внаслідок падіння пошкодила ногу. Зазначена вище постанова не оскаржувалась і набрала законної сили 25 червня 2019 року (а.с. 9-10).

Фотокопією довідки КНП «Липоводолинська ЦРЛ» Липоводолинської районної ради Сумської області від 07 листопада 2019 року № 01-12/237 та випискою № 1133 із медичної картки амбулаторного хворого підтверджено факт звернення позивача за медичною допомогою у приймальне відділення Липоводолинської ЦРЛ 16 травня 2019 року о 13 год. 00 хв. із діагнозом: забій правого колінного суглобу, гемартроз правого колінного суглобу, забій правого гомілкового ступеневого суглобу, забій лівого променевозап`ясткового суглобу, внутрішньошкірна та підшкірна гематома правої гомілки, зсадна задньої поверхні лівої гомілки, їй призначено амбулаторне лікування з використанням нижченаведених препаратів: з 16 травня 2019 року призначено пов`язки із деканасаном два рази на день, ларфікс по одній таблетці два рази на день, протягом п`яти днів, пентоксифілін 1 таблетка два рази на день протягом 10 днів, аскорутін 1 табл. 3 рази на день протягом 5 днів, трокзевазінова мазь, з 24 травня 2019 року призначено кімацеф по 0,5 мг. три днів, оргіл по 1 табл. два рази на день протягом 9 днів, з 04 червня 2019 року - детралекс 1 таблетка два рази на день протягом місяця, лоспірин 1 таблетка у вечірній час протягом місяця, з 25 червня 2019 року - агросульфан два рази на день, застосування розчину мірамістину для рани на нозі (а.с.11, 69, 71).

З фотокопій виписки № 1162/206 та довідки КНП «Липоводолинська ЦРЛ» Липоводолинської районної ради Сумської області від 04 листопада 2019 року № 01-12/208, досліджених в судовому засіданні, вбачається, що позивачка у зв`язку з ускладненням раніше отриманої травми (16 травня 2019 року), перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Липоводолинська ЦРЛ» Липоводолинської районної ради Сумської області з 07 червня 2019 року по 18 червня 2019 року, з діагнозом: посттравматичний тромбофлебіт глибоких вен правої нижньої кінцівки, підшкірна гематома правої гомілки з некрозом шкіри гомілки, ХВН ІІ ст., помірний больовий синдром, вторинна анемія середньої важкості, деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу з больовим синдромом, ОСОБА_1 проведено лікування із застосуванням таких медичних препаратів: ін`єкції Л-лізин есценату по 10 мл. протягом трьох днів, реосорбілакт внутрішньовенно 200 мл. одноразово, детралекс 1 табл два рази на день, кардіомагніл 1 табл. два рази на день, серрата 1 табл. два рази на день, діклоберн 3 мл. внутрішньом`язово протягом п`яти днів, кейвер 2 мл. два рази на день протягом п`яти днів, латрен 200 мл. протягом двох днів, вольтарен 1 табл. на ніч, вітамін В12 2 мл. протягом 5 днів, перев`язка з декасаном, 10 % розчин бетадіна, левомеколь мазь, індовазинова мазь (а.с. 12, 70, 72).

З фотокопій фіскальних чеків, досліджених у судовому засіданні, вбачається, що протягом травня - серпня 2019 року позивачкою за придбання медикаментів сплачено 4342 грн. 64 коп., за косіння трави 24 травня 2019 року КП «Теплокомуненерго» сплачено 230 грн. 00 коп. (з урахуванням 25 грн. банківської комісії), на придбання 25 травня 2019 року та 05 червня 2019 року 8 та 10 літрів на автозаправці в сел. Липова Долина палива «Енерджі А-92- Євро5» по 232 грн. 76 коп. та 289 грн. 50 коп. відповідно, всього на загальну суму 522 грн. 26 коп., а всього майнових витрат на загальну суму 5094 грн. 90 коп. (а.с. 13-18). Зокрема, щодо ліків, 23 травня 2019 року позивачкою придбавалися в аптеці ліки під назвами корвалмент, анальгин, фармадол в таблетках всього на загальну суму 86 грн. 64 коп., 24 травня 2019 року - емцеф, новокаін-здоров`є та медичного приладдя (шприци з голками) на загальну суму 180 грн. 47 коп. (з урахуванням знижки), 25 травня 2019 року - препарат «ларфікс» та гаперинова мазь на загальну суму 96 грн. 31 коп. (з урахуванням знижки), 28 травня 2019 року - препарати «ібупроффен», «веногапанол», «дб синяк» на загальну суму 132 грн. 31 коп. (з урахуванням знижки). У подальшому, 01 червня 2019 року позивачкою придбавалися в аптеці в сел. Липова Долина ліки під назвами ларфікс (таблетки, 8 мг. № 100), анальгін №10, розчин декасану, огріл, л-цет, гипаринова мазь, гліцисед, детралекс на загальну суму 590 грн. 69 коп., 04 червня 2019 року позивачкою придбавалися в аптечному пункті в сел. Липова Долина ліки під назвами: лоспирин, формадол всього на загальну суму 57 грн. 16 коп. (з урахуванням знижок), 07 червня 2019 року позивачкою придбавалися в аптечному ліки та медичні витратні матеріали під назвами системи 3 шт, Л-лізину есцинат, реосорбілант, диклоберн, кейвер розчин, серрата, шприци 10 шт., розчин бетадину, розчин декасану, перчатки, бинт марлевий на загальну суму 1078 грн. 82 коп. (з урахуванням знижок), 10 червня 2019 року позивачкою двічі придбавалися в аптечному ліки під назвами латрен, реосорбілакт, система, ціанокобаламін (віт В 12), шприци 5 шт, бинти, левомекол мазь та волтарен, індовазін гель всього на загальні суми 474 грн. 77 коп. та 122 грн. 42 коп. відповідно (з урахуванням знижок), 11 червня 2019 року позивачкою придбавалися в аптечному пункті в сел. Липова Долина два бинти еластичні різними розмірами на загальну суму 13 грн. 70 коп., 13 червня 2019 року в аптечному пункті в сел. Липова Долина придбавалося гіно-тардиферон, діклосейф гель на суму 274 грн. 58 коп. (з урахуванням знижок) та окремо препарат «детралекс» № 60 вартістю 335 грн. 50 коп., 20 червня 2019 року - «агросульфан крем 20 мг. вартістю 215 грн. 62 коп. (зі знижкою), 24 червня 2019 року - два бінти елестичних сітчаті вартістю 18 грн., 25 червня 2019 року - боро плюс крем антисептик вартістю 37,15 грн., пенталгін- вартістю 16,60 грн., формадол - 34,20 грн., всього на загальну суму 87,95 грн. Також 30 липня 2019 року позивачкою придбавалися в аптечному пункті сел. Липова Долина розчин декасану (200 мл), розчин мірамістину (50 мл), корвалменту в капсулах, корвалол у краплях, всього на загальну суму 258 грн. 73 коп., 04 серпня 2019 року - розчин мірамістину (50 мл.) вартістю 91 грн. Позивачка не надала суду для огляду та дослідження оригінал фіскального чеку від 28 травня 2019 року на суму сто сорок гривень (інша частину числового показника нечитабельна) про придбання препарату «Декасан розчин 200мл.» та роздруківку з банківської картки «Райффайзен банк аваль» в розмірі 3,75 грн. від 25 червня 2019 року (в ній не зазначено, за придбання якого препарату сплачені зазначені кошти).

З товарних та фіскальних чеків, наданих відповідачкою, вбачається, що за придбання 16 та 20 травня 2019 року медикаментів та плівки для рентгеного дослідження позивачу ОСОБА_2 сумарно сплачено 1219 грн. 15 коп., за придбання 17 травня 2019 року переднього колеса до велосипеду нею витрачено 250 грн. 00 коп., а всього 1469 грн. 55 коп. (а.с. 66).

З дублікату медичної карти №1133 вбачається те, що ОСОБА_1 16 травня 2019 року звернулася до лікаря-хірурга зі скаргами на біль у лівому променево-зап`ястковому суглобі, біль та підпухлість правого колінного суглоба, біль у нижній третині гомілки (травми отримані в результаті ДТП), установлений діагноз: забій правого колінного суглобу, гемартроз правого колінного суглобу, забій лівого променевозап`ясткового суглобу, внутрішньошкіряні гематоми та надшкірні гематоми правої гомілки, зсадна задньої поверхні лівої гомілки, від госпіталізації пацієнтка відмовилася, узята кров на алкоголь. Призначено амбулаторне лікування: R-O лівого променево-зап`ясткового суглоба, правого колінного суглоба та нижньої третини гомілки, пов`язки з декасаном 2 дні, ларфікс 1 т х 2 рази в день № 5, пентоксифілін 1 т х 2 рази в день № 10, аскорутін 1 т х 3 рази в день № 5, троксивазинова мазь. 16 травня 2019 року позивачці введемо розчин магнію сульфата (а.с. 114-117). 20 травня 2019 позивача оглянув лікар-хірург ОСОБА_4 та призначив їй для лікування наступні препарати: трокзевазин, оскоровізін, кимацеф, оргін, лоспірін без припису обмежень у русі, проте з охоронним режимом (уникати зайвих навантажень на ноги тощо). 24, 28 травня, 04 червня 2019 року позивачка повторно зверталася за медичною допомогою до хірурга КНП Липоводолинський район ЦПМСД, поставлено діагноз: обширна травмобічна гематома правої голені, лівого передпліччя, посттравматичний гемартроз правого колінного суглобу, зсадна нижньої третини лівої голені. Рекомендовано: обмежити навантаження на ходьбу, проводити перев`язки з декасаном, на гематоми компреси, кімацеф 0,5 №3, оргіл по 1 т. два рази на день протягом 5 днів, детралекс по 1 т. 2 р. на день, лоспирин 1 т/день (а.с. 118-119). 07 червня 2019 року зафіксована явка позивача до медичного закладу для госпіталізації до стаціонару (а.с.119).

25 червня та 14 серпня 2019 року позивачка повторно скаржилася на біль в області рани, поставлено діагноз: залишкові явища посттравматичного тромбофлебіту вен правої нижньої кінцівки, трафічна виразка правої гомілки, призначено агросульфан 2 рази в день, декасан 1-2 рази в день, оргіл по 1 т. два рази на день протягом 5 днів, застосування розчину декасану (а.с. 120).

Як вбачається з медичної карти № 1133 позивачка має ряд хронічних хвороб: оніхомікоз, епідермофітія, гострий гастрит, ІХС, гіпертонічна хвороба ІІ ст. (а.м.к. 24 зворот, 35).

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_9 суду показала про те, що вона через 2-3 днів після ДТП за участі позивача зателефонувала останній та вона їй повідомила про те, що внаслідок ДТП поблизу магазина ОСОБА_10 у сел. Липова Долина їй заподіяні тілесні ушкодження у виді синців на обох руках, синців на стегні пораненої ноги (точну їх кількість та опис свідок не навела), позивачка часто зверталася до лікарні через ускладнення (рана на одній нозі, нижче коліна, довго не заживала, нога була перев`язана бинтами, позивачка самостійно не пересувалася, по двору спочатку пересувалася за допомогою тростини-палки з рукояттю, на яку вона спиралася, надалі пересувалася вона з її використанням неповне літо). Спочатку позивачка лікувалася вдома, а потім ОСОБА_3 возив її до лікарні власним автомобілем, вона, її дочка та онуки їй особисто допомагали пересуватися. Позивачка розповідала їй особисто про те, що спочатку ОСОБА_2 приїздила до неї (кількість приїздів назвати не змогла, її вона особисто у позивачки вдома не бачила), спочатку до лікарні возила її відповідачка, потім відбулася госпіталізація позивачки у хірургічне відділення Липоводолинської ЦРЛ у зв`язку із пошкодженням ноги (точний час її лікування свідок назвати не змогла).

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_3 суду підтвердив ті обставини, що на другий день після ДТП йому зателефонувала позивачка з проханням відвести її до лікарні, що він і здійснив того дня, надалі на її прохання 3-4 рази на тиждень він протягом півтора місяці возив її до Липоводолинської ЦРЛ, при цьому він спостерігав у позивача накладену бинтову пов`язку на одній нозі із незаживляючою раною (у своєму дворі йому позивачка особисто продемонструвала цю рану в нижній частині голені, діаметром біля 6-7 см., спостерігалося очевидне нагноїння рани); позивачці було складно самостійно поміщатися в салоні його машини, він їй в перші дні особисто фізично допомагав розміститися в салоні, шкутильгаючи, вона повільно рухалася по двору до його власної машини марки «Сітроен Берлінго», 1.9 л., яка заправляється дизельним паливом, рана у позивачки довго не заживала, поїздки він здійснював до початку липня 2019 року, і в подальшому позивачка про поїздки з нею його особисто не просила. Уточнив, що позивачка весь час коли він її бачив скаржилася йому на болі в нозі, відповідачку в будинку у позивачки він бачив один раз, перша надавала кошти позивачу на паливо для машини, чоловік позивачки її до лікарні не возив (нещодавно він переніс інсульт та автомобілем не керує), одного разу позивачка залишила в салоні його автомобіля 200 грн., які він їй не зміг повернути, бо не побачив як вона залишила ці гроші, до цього він постійно відмовлявся від отримання будь-яких коштів за її перевезення до лікарні.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_11 суду показала про те, що вона одного дня у травні 2019 року прогулювалася в сел. Липова Долина по вул. Горького разом із Крамаренко Юлією, особисто ДТП за участі сторін даної справи вона не бачила, проте перед цим почула характерні для такої події звуки з відстані 20-30 метрів. Підійшовши на місце події, вона побачила як відповідачка виходила із салона автомобіля, перебуваючи у шоці, а позивачка впала на асфальт, підвівшись, остання почала скаржитися на біль у нозі (область нижче коліна, де спостерігалося звезення шкіри), спочатку позивачка рухалася самостійно, надалі вона присіла на стільці, який їй винесли із закладу неподалік місця події, і по приїзду машини швидкої медичної допомоги та чоловіка відповідача до транспорту вона рухалася самостійно, вона її лише дещо підтримувала, у присутності лікарів позивачка повідомила про наявну у неї хворобу вен, після ДТП було видно, що у велосипеда позивачки зігнулося переднє колесо. Через півтора тижня після ДТП вона особисто бачила як позивачка рухалася на власному велосипеді, через 2-3 тижні, у червні-липні 2019 року, вона також бачила з відстані приблизно 1-2 метри три рази як позивачка самостійно пересувалася по селищу на велосипеді, при цьому одна нога була перемотана еластичним бинтом, у подальшому вона також бачила як позивачка особисто рухалася без якихось складностей по селищу на велосипеді у вересні та жовтні 2019 року.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_12 суду показала про те, у травні 2019 року від мешканців селища вона отримала інформацію про ДТП по вул. Горького в селищі Липова Долина, від якої постраждала жінка, і вже через 3-4 дні вона бачила особисто позивачку в обличчя як вона без допоміжних приладів рухалася пішки, тримаючи за кермо свій велосипед, будучи одягнутою в літній одяг, без перев`язної ноги, це особисто вона спостерігала з відстані 2-3 метри із відчиненого вікна торгівельного ларька ТОВ «Мрія», в якому вона тоді працювала, розміщеного по АДРЕСА_1 (пізніше вона дізналася про те, що постраждала від ДТП жінка є позивачкою у даній справі). Надалі протягом травня-червня 2019 року вона також бачила позивача ще 5-6 разів, як вона рухалася пішки по тротуару без використання тростини-палки з рукояттю, та як вона проїжджала на велосипеді по дорозі, кожного разу без перев`язаної ноги.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_13 суду підтвердила те, що вона одного дня у травні 2019 року перебувала поряд із жінкою, яка потрапила в ДТП, вона разом із ОСОБА_14 від місця падіння на асфальті довели її до стільця, який принесла та встановила неподалік від місця події ОСОБА_15 , до стільця та від нього вона пересувалася самостійно, вона разом зі ОСОБА_16 її лише підтримували під руки, незнайома їй жінка скаржилася на біль у нозі, вона стогнала, особисто свідок не бачила рани чи звезення шкіри і крові на нозі; велосипед у день ДТП завели в її двір, а на другий день його забрав чоловік відповідача ОСОБА_17 .

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_18 підтвердив в суді ті обставини, що одного дня у травні 2019 року він під`їхав на місце ДТП та побачив як позивачка вже сиділа на стільці на вулиці, скаржилася на біль в одній нозі через очевидну подряпину на ній в області нижче коліна, проте кров не проступала. Після відвезення речей потерпілої додому та зустрічі з її дочкою, він відвіз позивачку до Липоводолинської ЦРЛ, де він разом із відповідачкою (його дружиною) витратили грошові кошти у розмірі більше 1000 грн. для придбання ліків при наданні першої медичної допомоги позивачу, цього ж дня в його присутності потерпіла написала поліцейському заяву про відсутність претензій до відповідача; лікар у приймальному відділенні лікарні підтвердив те, що госпіталізація постраждалої до лікарні є непотрібною, того дня позивачка при приїзді до лікарні поміщалася на стілець-каталку; цього дня він разом із дружиною пропонували потерпілій на її лікування 3000-5000 гривень; уточнив, що він після ДТП забрав у ОСОБА_13 велосипед, на якому рухалася позивачка, та за власною ініціативою він придбав та встановив нове переднє колесо і через тиждень чи може дещо більше він відвіз велосипед чоловіку позивачки додому. Один раз він відвозив відповідачку (його дружину) до позивачки, проте до будинку не заходив, додаткових вимог позивачка до його дружини не висловлювала, надалі наприкінці травня, у червні та у липні 2019 року він бачив позивачку у центрі селища, яка пересувалася без використання тростини-палки з рукояттю, у цей період він декілька разів бачив як позивачка також самостійно пересувалася по базарній площі та по об`їзній дорозі селища на жіночому велосипеді.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_5 суду показав про те, що він минулого року в Липоводолинській ЦРЛ в якості лікаря-хірурга в стаціонарних умовах надавав медичну допомогу ОСОБА_1 у зв`язку із посттравматичною гематомою голені в області середньої частини гомілки, забійною раною правої гомілки, оскільки ці ушкодження потребували розкриття та дренування рани саме в умовах стаціонару, причиною виникнення зазначеної гематоми була завдана позивачці тупа травма, яку, як повідомила позивачка, вона отримала 16 травня 2019 року при ДТП (лікування такої травми з урахування супутніх відхилень у стані здоров`я позивача могло тривати від декількох місяців і до одного року), а гематома є ускладненням, яке з`явилося під шкіряним покривом, також при госпіталізації й лікуванні позивача у неї були встановлені інші діагнози у виді тромбофлебіту вен правої ноги, артрозу правого колінного суглобу пошкодженої ноги. Підтвердив, що згідно з арк. справи 72 позивачці для лікування в стаціонарних умовах призначалися такі ліки: одноразово фізрозчин з алізіном есценату (200 мл.), реосорбілант 200 мл. (застосовувався через крапельницю для поліпшення крообігу у позивача), детралекс по 1 т. 2 рази на день (до двох місяців, це препарат венотонік), кардіомагніл 1 т. один раз на день (для застосування протягом 3 місяців, з метою розжиження крові), серата 1 т. 2 рази на день протягом 10 днів (для усунення набряків), деклаберн (5 ампул для застосування в якості знеболювального), кейвер 2 т. два рази на день протягом 3-5 днів (це протизапальний препарат), лотрен 200 мл. внутрішньовенно з метою покращення кровообігу, вольтарен 1 таблетка на день до 14 днів в якості протизапального препарату, вітамін В 12 (або ціанокоболомін) по 2 мл. 5 днів як загальнозміцнюючий засіб з впливом на склад крові, розчин декасану до повного заживлення рани в якості антисептіку, 10 % розчин бетадіну застосовувався при перев`язках в якості антисептику, левомеколь мазь для заживлення рани та її санації, індовазинова мазь є нестероїдний венотонік, яка призначалася для місячного застосування (за спектром дії та складом є препарат-аналог гепаринова мазь на основі схожих складових подібного до так званого «кінського каштану»). Уточнив, що під час стаціонарного лікування ним не призначалися до лікування такі препарати: гепаринова мазь (при нанесенн на рану цей препарат забезпечує розсмоктування гематоми), ібупрофен мазь (це є знеболювальний засіб), веногепанол гель, корвалмент та корвалол (це серцево-судинні препарати), формадол (це є знеболювальний засіб), агросульфан крем (сприяє заживленню рани) та боро плюс крем, тардиферон; за даними медичних карток у позивачки до госпіталізації були наявні інші захворювання у виді ішемічної хвороби серця, деформація правого колінного суглому, низький гемоглобін (анемія яка може викликатися багатьма причинами, зокрема, внаслідок крововтрати або через інші захворювання, при ДТП у позивача значних крововтрат зафіксовано не було), при цьому, інфекційні захворювання шкіри у пацієнта були відсутні. Підтвердив, що факти самостійного пересування позивачем пішки чи на велосипеді у період перебування на стаціонарному лікуванні по селищу, коли пацієнтів відпускають з лікарні додому на певний час у власних справах, не могло ускладнювати хід самого лікування позивача в стаціонарних умовах.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_4 суду показав про те, що при огляді ним позивачки вперше 16 травня 2019 року в службовому кабінеті поліклінічного відділення Липоводолинської ЦРЛ їй ним була надана необхідна медична допомога з проведенням рентгенологічного дослідження (останнє не підтвердило косну травматизацію ноги та пошкодження магістральних вен та судин), повідомлено правоохоронні органи про виявлену тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілої, на його пропозицію про госпіталізації до стаціонару позивачка відмовилася за власним переконанням, адекватно оцінюючи свій стан здоров`я, який не був загрозливим для її життя, хоча при її огляді у неї спостерігався середньої тяжкості перебіг ушкодження у виді обширної гематоми, яка пов`язувалася із пошкодженням капілярів та кожного покрову на правій нозі в області гомілки зі значно підсиленим психо-емоційним фактором. Цього дня їй ним призначено необхідне лікування в амбулаторних умовах із певними обмеженнями в русі та із певними медикаментозними призначеннями. Підтвердив, що виникнення і формування гематоми у позивачки могло відбуватися до двох тижнів від дня заподіяння травми й спрогнозувати її виникнення та точну локалізацію в день огляду пацієнта не було можливим. Уточнив, що він із першого дня виявлення у позивача ушкодження ноги рекомендував й призначав для лікування гепаринову мазь та препарат детралекс, проте не призначав позивачці такі медичні препарати: ібупрофен, веногепанол гель, корвалмент та корвалол, формадол, агросульфан крем та боро плюс крем, тардиферон, пенталгін гінотардиферон; наявні інші хронічні захворювання у позивачки у виді ешемічної хвороби серця, деформація правого колінного суглобу (артроз суглобу) в певній мірі збільшують час для відновлення здоров`я позивача. Спираючись на дані медичних карток позивача підтвердив ті обставини, що 16 травня 2019 року позивачка ним вперше була оглянута та їй призначено наступне медикаментозне лікування: ларфікс 2 рази на день по 1 таблетці із застосовуванням протягом 5 днів, пентаксіфілін по 1 таблетці із його вживанням протягом 10 днів, аскофітін для усунення гематоми (одна таблетка 3 рази на день протягом 5 днів), накладена пов`язка із гепотрокзивазіном та декасаном. 20 травня 2019 року при повторному огляді ним призначені для лікування троксевазинова мазь, кимацеф по 0,5 мг. протягом трьох днів, оргіл по 1 таблетці 2 рази на день протягом 5 днів, категоричних обмежень по пересуванню пацієнта в амбулаторних умовах при лікуванні виявлених ушкоджень нормативи лікування не передбачають. Надалі у позивача спостерігалися ускладнення гематоми після її формування протягом травня місяця 2019 року і вже через зазначене ускладнення 07 червня 2019 року позивачку госпіталізовано до хірургічного відділення Липоводолинської ЦРЛ; 14 серпня 2019 року у позивача ще була наявна рана на нозі, проте за результатами проведеного лікування гематома зникла.

Сторони у даній справі визнали ті обставини, що позивачка та відповідачка (кожна окремо) не повідомляли про ДТП страхову компанію (страховика), з якою відповідачем укладено договір про обов`язкове страхування її цивільно - правової відповідальності на випадок ДТП перед третіми особами, і в подальшому позивачка не зверталася до відповідного страховика за виплатою відповідного страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у встановленими Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки та порядку.

Норми права, які підлягають застосуванню судом при вирішенні даного спору

а) щодо стягнення матеріальної шкоди:

Відповідно до вимог статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Крім того, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Виходячи з вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п 23.1. ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з нормами статті 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 ст. 24 Закону, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 ст. 24 Закону, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 ст. 24 Закону.

Нормами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями п.п. 33.1, 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

У п. 35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначається про те, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

б) щодо відшкодування моральної шкоди:

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 23 ЦК).

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до норм ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року

№ 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Висновки суду

а) щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача:

Аналіз обставин справи та досліджених судом доказів підтверджує те, що між сторонами даної справи виник спір з приводу відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП (деліктні правовідносини), які поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які не застосовуються у даній справі з огляду на установлені в ній обставини.

Ураховуючи установлені обставини справи та вищевикладені норми права, а також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ні з відповідним повідомленням про ДТП, ні із заявою про страхове відшкодування у встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк та порядку не звернулись до відповідної страхової компанії, то у відповідного страховика відповідно і не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування позивачу у даній справі. З огляду на викладене вище, суд уважає, що відповідач, як винувата особа, яка з необережності завдала майнову шкоду (заподіювач шкоди), цілком обґрунтовано та правомірно повинна відшкодувати майнову шкоду позивачу, як особі, потерпілої внаслідок ДТП. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

При визначені розміру майнової шкоди, суд виходить з нижченаведеного, а саме:

1. Для визначення розміру витрат на придбання ліків для відновлення стану здоров`я позивача суд ураховує ті витрати, які понесені позивачем, для придбання ліків за приписами та рекомендаціями ліків у період амбулаторного та стаціонарного лікування й одноразового медичного приладдя й витратних матеріалів (шприців з голками, систем для веденні ліків через вени, бинти звичайні та еластичні тощо), які пов`язані виключно із виявленими після й заподіяними внаслідок ДТП фізичними травмами (тілесними ушкодженнями) ОСОБА_1 на загальну суму 3724 грн. 76 коп. (1776,25 грн. (а.с.13)+1015 грн. 17 коп. (а.с.14)+ 630 грн. 15 коп. (а.с.15)+303 грн. 19 коп. (а.с.16);

2. Суд не вбачає підстав для стягнення вартості ліків під назвами формадол за ціною 31 грн. 52 коп., 10 грн., 34 грн. 20 коп., ібупрофен, веногепанол гель, дб синяк гель загальною вартістю 132 грн. 31 коп, глицисед вартістю 12 грн. 70 коп., корвалмент вартістю 56 грн. 24 коп. та 31 грн. 07 коп., боро плюс крем вартістю 37 грн. 15 коп., пенталгін вартістю 16 грн. 60 коп., гінотардіферон вартістю 216 грн. 43 коп., корвалол вартістю 13 грн. 26 коп., всього на загальну суму 591 грн. 48 коп., оскільки ці ліки придбавалися позивачем не за документально підтвердженими призначеннями або приписами лікарів, вони за своїм призначенням пов`язані із усуненням проявів інших супутніх захворювань, наявних у позивача до ДТП (вони стосувалися покращенням венозного кровообігу, седативним впливом на серцеву та нервову систему, покращення структури крові) й дослідженими судом доказами позивачем не підтверджено їх придбання виключно для відновлення стану здоров`я, спричиненого неправомірними діями відповідача саме внаслідок ДТП. Разом із цим, хоча препарат «Агросульфан крем» придбавався позивачем 20 червня 2019 року, тобто до його призначення вперше лікарями-хірургами в амбулаторних умовах 25 червня 2019 року та у виписці № 1133 від 30 липня 2019 року, як рекомендований для лікування медичний засіб, проте позивачці в подальшому цей медзасіб визначений як рекомендований для подальшого амбулаторного лікування для заживлення рани на нозі, забезпечуючи протимікробну дію на поверхні травмованої ділянки ноги, що підтверджено в подальшому внесеними записами до медичної амбулаторної картки №1133 та показаннями свідків-лікарів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , тому вартість цього препарату, придбаного у загальний період лікування позивача, суд уважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача.

3. Також не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати в розмірі 3,75 грн. від 25 червня 2019 року, оскільки в першій квитанції не зазначено для придбання якого медпрепарату витрачені ці кошти через банківську систему платежів. Щодо квитанції на 140 гривень від 28 травня 2019 року, то напис щодо суми витрачених коштів не є повністю читабельним та оригінал цього платіжно-розрахункового документу суду для огляду не наданий, проте витрати на фактичне придбання розчину декасану для застосування з пов`язками пов`язувалися із визначеним лікарями заходами по лікуванню позивача, його придбання визначалося лікарями-хірургами необхідним для відновлення її здоров`я, а тому розмір цих витрат у читабельній редакції квитанції, наданій суду фотокопії квитанції підлягає стягненню з відповідача на користь позивача саме в розмірі 140 грн.

Отже, загальна сума документально обґрунтованих витрат позивача на придбання ліків у період амбулуторного та стаціонарного лікування з травня-серпня 2019 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дорівнює 3724 грн. 76 коп.

4. Окремо, суд уважає, що витрати на придбання пального в розмірі 522 грн. 26 коп. не є майновою шкодою в розумінні ст. 22, 1166 ЦК України, яка спричинена позивачу відповідачем, оскільки вони не пов`язуються із безпосереднім відновленням стану здоров`я позивача, не доведено позивачем на якому транспортному засобі та з якою періодичністю здійснювався приїзд/від`їзд позивача до/від Липоводолинської ЦРЛ, який вид пального використовувався для заправки відповідного автомобіля (зокрема, дизельне пальне чи бензин відповідної марки). Окремо, позивачем не доведено, що саме її чоловік на відповідному автомобілі періодично підвозив позивачку до місцевої лікарні та використав на це придбану на автозаправці кількість бензину. З досліджених доказів у даній справі, установлено те, що позивача на власному легковому автомобілі з дизельною паливною системою неоднократно протягом періоду часу з середини травня до початку липня 2019 року відвозив свідок ОСОБА_3 та відповідачка, натомість позивачем надані дві квитанції про придбання іншого пального у виді бензину марки А-95 (а не дизельного палива, яким заправлявся автомобіль зазначеного свідка), а тому суд уважає ці письмові документи неналежними доказами у підтвердження обставин, викладених у заявленому позові ОСОБА_1 в цій частині, і відповідно з аналізу цих доказів суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в цій частині у зв`язку з його необґрунтованістю.

5. З приводу заявленої вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача витрат за ведення та обслуговування домашнього господарства в розмірі 230 грн. 00 коп. (за косіння трави на території її домогосподарства), то суд також не вбачає підстав для віднесення цих витрат до майнової шкоди в розумінні ст. 22, 1166 ЦК України, яка спричинена позивачу відповідачем, саме внаслідок ДТП, оскільки позивачка, оплачуючи послугу з косіння трави на території її домогосподарства комунальному підприємству, діяла на власний розсуд та за власною ініціативою, і відповідно ці витрати безпосередньо не пов`язуються із відновленням стану її фізичного здоров`я після ДТП. Тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

б) щодо відшкодування моральної шкоди з відповідача:

Аналіз обставин справи та досліджених судом доказів підтверджує те, що між сторонами даної справи також виник спір з приводу відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, які не поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача як володільця наземного транспортного засобу з огляду на непоширення норм ст. 26-1 Закону № 1961-IV на правовідносини у даній справі.

Аналіз обставин справи безсумнівно підтверджує факт завдання моральної шкоди позивачу, яка полягала у протиправному спричиненні їй при ДТП фізичного болю та страждань, у психо-емоційному стресі, обмеженнях у побутовому житті, які ОСОБА_1 переносила як в момент завдання шкода, так і при подальшій процедурі лікування, а тому грошовий еквівалент завданої шкоди слід стягнути саме з відповідача, як з особи, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем марки ВАЗ-21011», державний номер НОМЕР_2 , та внаслідок винуватих (необережних) й протиправних дій якої завдані тілесні ушкодження ОСОБА_1 .

Також суд звертає увагу на ту обставину, що сторони у даній справі не зверталися до страховика із повідомленнями про ДТП та із заявами про відшкодування моральної шкоди, а тому обов`язок по відшкодуванню цього виду шкоди також повинен бути покладений саме на відповідача у даній справі, як на її безпосереднього заподіювача.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, суд ураховує характер завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_1 (віднесення завданих позивачці відповідачем тілесних ушкоджень до легких за ступеням тяжкості, їх фактичну локалізацію та механізм заподіяння при ДТП), глибину її моральних страждань, включаючи тривалість їх перенесення з урахуванням віку та загального стану здоров`я позивача (включаючи, час від моменту ДТП і протягом серпня 2019 року (до повного загоєння рани на нозі, загальний більш ніж тримісячний строк лікування позивача від ДТП, при цьому перші два місяці лікування пов`язувалися із триваючим больовим синдромом від отриманих ушкоджень ноги, які поступово зникав у процесі лікування), часткову обмеженість та ускладнення в русі позивача відразу після ДТП і до завершення стаціонарного лікування позивача), пенсійний вік позивача з наявними у неї хронічними захворюваннями, які збільшували час для звичайного відновлення стану її здоров`я, та значні психоемоційні хвилювання позивача з приводу завдання їй тілесних ушкоджень у день цієї пригоди в лікарні при недоведеності відповідачем факту порушенням правил дорожного руху зі сторони позивача до та у момент ДТП. При цьому, суд застосовує оціночні засади розумності, виваженості й справедливості та уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошовий еквівалент моральної шкоди в розмірі 5000 грн 00 коп., який є достатньою й необхідною компенсацією для відновлення порушеного права позивача.

Довід сторони відповідача про недотримання позивачем визначеного їй лікарями режиму лікування та її відмова від госпіталізації до стаціонару місцевої лікарні при наявності у неї набутих хронічних хвороб, що сукупно в свою чергу вплинуло на розмір витрат на її лікування, на думку суду, не є переконливим й достовіро доведеним в експертному порядку з окремим наведенням відповідних калькуляційних розрахунків, а навпаки він спростовується показаннями двох лікарів-свідків про відсутність категоричних медичних заборон щодо пересування позивачу у побутових, стаціонарних чи амбулаторних умовах та дослідженими матеріалами медичних карток про причини погіршення стану здоров`я позивача та тривалого її лікування саме не через певну її рухливість у амбулаторних та стаціонарних умовах лікування. Крім цього, без травмування позивача відповідачем внаслідок ДТП деліктне зобов`язання відповідача відшкодовувати шкоду позивачу взагалі б не виникло й в даній справі за установлених обставин суд стягнув фактично понесені та документально підтверджені позивачем витрати саме на відновлення її фізичного здоров`я при процедурах амбулаторного та стаціонарного лікування. При цьому, суд також уважає недоведеним відповідачем та його представником ті обставини, що позивачка умисно сприяла завданню вищевказаних двох видів шкод та/або умисно або невмотивовано збільшила їх розмір (окрім вищеустанволених судом обставин та сформульованих висновків щодо частково задоволення заявленого позову).

Довід сторони відповідача про завищенність компенсації розміру моральної шкоди суд розглядає невмотивованим, оскільки з урахуванням застосованих судом критеріїв при її визначенні з урахуванням установлених обставин справи стягнутий судом розмір моральної шкоди є достатнім та відповідним чином аргументованим позивачем, а суд окремо визначив розмір цієї шкоди в обсязі необхідному для відновлення порушеного права позивача.

Довід сторони відповідача про наявність у цієї сторони сумнівів у недотриманні позивачем правил дорожнього руху у момент ДТП суд розглядає також неаргументованим, оскільки відповідно до норм ст. 12, 81 ЦПК України відповідач та його представник не довели суду цих обставин з посиланнями на відповідні засоби доказування із подальшим вирішенням судом спору з достовірним установленням цих обставин і застосуванням відповідних законних наслідків.

Розподіл судових витрат по справі

Зважаючи на те, що позивачка при зверненні до суду з даним позовом в силу норми п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за завдану їй протиправними діями майнову шкоду в повному обсязі, проте неї сплачено при подачі позову в частині немайнової вимоги про стягнення моральної шкоди 776 грн. 08 коп. судового збору і ураховуючи те, що позов в цій частині задовольняється судом частково в розмірі 60 %, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 465 грн. 65 коп. повернення сплаченого судового збору.

Сторони не подали суду інших підтверджених відомостей про понесення ними інших судових витрат у даній справі, які підлягали б розподілу відповідно до ст.133,141 ЦПК України під час вирішення даного спору.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3724 (три тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 76 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП суду невідомий).

Повне рішення суду складено 25 серпня 2020 року.

Суддя Д. В. Бутенко