Єдиний номер справи 487/3991/20
Провадження 22-ц812/1385/20 Головуючий по 1 інстанції Нікітін Д.Г.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2020р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Коломієць В.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2020р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановила:

15 липня 2020р. ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_3 про стягнення 2745892,20 грн. боргу за договором позики, укладеного між ними 15 серпня 2018р.

17 липня 2020р. ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві власності ОСОБА_3 нерухоме майно, будівля, автосалону, нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2020р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність ухвали суду, просив її скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його заяви.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначеним положенням закону та роз`ясненням ухвала суду відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є вимоги про стягнення 2745892,20 грн. боргу за договором позики, укладеним 15 серпня 2018р. між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Право вимоги за цим договором виникло у ОСОБА_2 15 серпня 2019р., а з позовом до суду він звернувся 15 липня 2020р.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником нерухомого майна, будівля, автосалону, нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості по АДРЕСА_1 .

На дане нерухоме майно накладено арешт ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2019р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, а також постановою приватного виконавця Булахевіча С.В. від 11 листопада 2019р.

Крім того, нежитлові приміщення магазину із складами, які за твердженням позивача і є автосалоном на який він просив накласти арешт, перебувають під обтяженням (заборона на нерухоме майно) на підставі договору іпотеки від 27 листопада 2006р., розмір основного зобов`язання 112985 дол. США.

Наведені факти свідчать про те, що ОСОБА_3 будучи власником вказаного нерухомого майна позбавлений можливості розпорядитись ним під час розгляду даного спору. У зв`язку з чим, суд дійшов до вірного висновку про відсутність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом чергового арешту на одне й теж майно може призвести до ускладнень при виконанні майбутнього рішення суду по даній справі.

Доводи про порушення процесуального закону є безпідставними, тому що в заяві позивач не навів достатніх обґрунтовувань для вжиття заходів забезпечення позову та відповідно не підтвердив їх належними доказами.

Оскільки суд постановив ухвалу з дотриманням закону, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2020р. без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 26 серпня 2020р.

Головуючий: Судді: