Справа № 2-1444/11
Провадження № 6/206/4/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Воронюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку, -

за участю:

представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Бубарова М.В.,

представника ОСОБА_2 - адвоката Зінченко Г.В.,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2018 року представник Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Буйбаров М.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить суд видати дублікат виконавчого листа і поновити строк його пред`явлення по справі № 2-1444/11 про виселення ОСОБА_2 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку посилаючись на те, що зазначений виконавчий лист був втрачений при поштовій пересилці та на даний час на виконанні не перебуває.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року заяву представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено. Постановлено видати дублікат та поновити строк пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі № 2-1444/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку в частині виселення ОСОБА_2 з домоволодіння АДРЕСА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року скасовано та заяву направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні 21 січня 2020 року представник заявника ОСОБА_4 заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Суду пояснив, що виконавчий лист був пред`явлений до Самарського ВДВС, але станом на 2018 рік виконавчий лист з відділу на адресу банку не повертався. Хто з представників банку у 2011 році отримував виконавчий лист та пред`являв його до виконання йому не відомо. В подальшому в судове засідання призначене на 06 лютого 2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Зінченко Г.В. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви, оскільки виконавчий лист було отримано ще в 2011 році, а з заявою про видачу дублікату та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа представник банку звернувся до суду лише в 2018 році, тобто протягом 7 років банк не був заінтересований у його виконанні. Таким чином відсутні поважні причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не має підстав для видачі його дублікату. В подальшому надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року ухвалено виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з домоволодіння АДРЕСА_1 (т.2 а.с.137-138).

Відповідно до довідки керівника напрямку з юридичної роботи ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 виконавчий лист по справі про виселення ОСОБА_2 було ними втрачено та не пред`явлено до виконання (т.2 а.с.169).

Згідно заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанку» Мордвинова С.В. від 28 листопада 2012 року до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було пред`явлено до виконання виконавчий лист № 2-1444/2011 від 02.12.2011 виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська про виселення ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 170 )

Згідно відповіді начальника Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) копію виконавчого провадження ВП № 36805271 з примусового виконання виконавчого листа №2-1444/11 Самарського районного суду м. Дніпропетровська про виселення ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надати неможливо, у зв`язку із закінченням терміну зберігання та надано витяг із спецпідрозділу АСВП щодо вказаного виконавчого провадження. (т. 2 а.с. 237)

Як вбачається з належним чином завіреної довідки ВП-спецпідрозділ виконавче провадження № 36805271 з виконання виконавчого листа №2-1444/11 від 02.12.2011 завершено.

Вказане виконавче провадження було відкрито 30.11.2012 постановою про відкриття виконавчого провадження.

20 листопада 2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі п.4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». (т.2 а.с. 238)

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд, при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Зі змісту ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час ухвалення рішення), виконавчий документ у вигляді рішення суду може бути пред`явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. При цьому строки встановлюються для судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно пп. 1 ч. 1, ч. 2-3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чиннiй на момент проведення виконавчих дiй) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебiг строку поновлюєтъся. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист про виселення ОСОБА_2 було пред`явлено до виконання банком 30 листопада 2012 року, тобто у межах встановленого законом строку (у редакції чиннiй на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання).

У той же час, 20 листопада 2013 року вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу та відповідно строк пред`явлення виконавчого листа до виконання було перервано та з моменту повернення виконавчого документу (20.11.2013) перебіг вказаного строку почався заново.

Відповідно до п. 5 Розділу XIII прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент розгляду даної справи по суті) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (у зазначеній редакції) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Так, на думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C.G.andOthers v. Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, §39), «Олександр Волков проти України» («OleksandrVolkov v. Ukraine», заява №21722/11, §170)).

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року).

Суд звертає увагу, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Заявник АТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою та зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Стягувач жодного разу не цікавився ходом виконання судового рішення.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Проте, заявником не наведено причин, які є поважними та давали б підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Таким чином, встановлений трирічний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з 20.11.2013 року сплив, державним виконавцем було повернуто банку виконавчий документ, який заявником було втрачено через недбалість працівників.

Тривалий час, у тому числі і в межах встановленого законом строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявником не було вчинено жодних дій щодо примусового виконання рішення суду, ухваленого на його користь та під час звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання не було надано суду жодних належних та допустимих доказів поважності пропуску такого строку та обґрунтованості видачі дублікату виконавчого листа.

Судом також враховується той факт, що виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Тобто, АТ КБ «ПриватБанк» будучи особою, зацікавленою у примусовому виконанні рішення суду, ухваленого на їх користь, не сприяв здійсненню засад виконавчого провадження, а навпаки чинив перешкоди державному виконавцю, у зв`язку з чим виконачий лист було повернуто стягувачу.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника заявника на те, що ними не було отримано повернутий державним виконавцем виконавчий лист №2-1444/11 від 02.12.2011, оскільки банк, як стягувач, повинен був цікавитись про хід та стан виконавчого провадження, однак протягом 7 років з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання банком такі дії не вчинялись.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд також вважає за необхідне відмовити і у задоволенні вимог АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки ці вимоги є взаємопов`язані, а тому відмова у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання виключає можливість видачі дублікату виконавчого листа по справі.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. 433 та Перехідними положеннями ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук