АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року

м. Чернівці

справа № 720/2619/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Владичана А.І., Кулянди М.І.

секретар Герман Я.І.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 3 червня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Вівчар Г.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Посилалася на те, що ОСОБА_2 на протязі багатьох років чинить позивачці перешкоди у користуванні належною їй на праві власності частиною будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , подвір`ям та господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться у спільному користуванні сторін. Відповідач постійно знущається над позивачкою, ображає її, погрожує розправою, а також застосовує до неї фізичне насильство.

ОСОБА_2 не дозволяє позивачці відремонтувати дах будинку, димар, а також незаконно облаштував на подвір`ї будинку вигрібну яму, що заважає позивачі користуватися водяною помпою.

Рішенням Новоселицького районного суду від 28 травня 2019 року було зобов`язано відповідача не чинити позивачці та найманим нею працівниками перешкоди у проведенні ремонтних робіт даху житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , а саме ремонтних робіт по заміні листів шиферу на даху, ремонту димаря. Також відповідача зобов`язано не чинити позивачці перешкоди у користуванні водяною помпою, шляхом демонтажу вигрібної ями у дворі житлового будинку. ОСОБА_2 вказане судове рішення повністю не виконав та не демонтував вигрібну яму у дворі житлового будинку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 3 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Суд виходив з того, що рішення Новоселицького районного суду від 28 травня 2019 року виконано.

Позивачці завдана моральна шкода неправомірною поведінкою відповідача по відношенні до неї у зв`язку з обмеженням прав щодо користування належним їй на праві власності житловим будинком, який розташовано по АДРЕСА_1 , а саме у перешкоджанні в проведені ремонтних робіт даху, димаря та у спорудженні вигрібної ями поблизу водяної помпи якою користується позивачка.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд з урахуванням обставин справи, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне або часткове задоволення позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про повне виконання рішення Новоселицького районного суду від 28 травня 2019 року.

Судом першої інстанції не враховано докази, які підтверджують неправомірну поведінку відповідача щодо позивачки.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди судом не враховано належним чином всі обставини справи.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що судове рішення є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги безпідставними.

Зазначав, що судом першої інстанції досліджені всі обставини справи та надано правильну оцінку доказам.

ОСОБА_2 сплатив позивачці суму моральної шкоди, яка визначена судовим рішенням та відшкодував понесені нею судові витрати.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Новоселицького районного суду від 28 травня 2019 року зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та найманим нею працівникам у проведенні ремонтних робіт даху по заміні листів шиферу, проведенні ремонтних робіт димаря та демонтування встановленої металевої сітки на горищі житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні водяною помпою, шляхом демонтажу та перенесення на його частину земельної ділянки вигрібної ями з двору вказаного вище житлового будинку (а.с.12-15).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 23 вересня 1975 року, зареєстрованого в реєстрі за №2097, належить на праві власності частина житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 21 жовтня 1982 року, зареєстрованого в реєстрі за №1116, є співвласником частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 .

Житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 складається з двох квартир. В квартирі що по АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 , а в квартирі що по АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_2 ..

На відстані 4.7 метра від колонки з водою, якою користується ОСОБА_1 , самовільно побудована ОСОБА_2 вигрібна яма.

Між сторонами склалися неприязні відносини з приводу ремонту димаря, даху та вигрібної ями, яка побудована ОСОБА_2 поблизу житлового будинку та водяної помпи ОСОБА_1 .

З листа Новоселицького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції від 21 листопада 2018 року №6382/123/53/05/01-2018 вбачається, що позивачка зверталася до поліції з приводу постійних конфліктів і сварок із сусідом ОСОБА_2 . Такі звернення були протягом 2011-2012 років, у 2014, 2016, 2017 та 2018 роках (а.с.19).

З листа Новоселицького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції від 2 грудня 2019 року №7039/123/53/01-2019 вбачається, що 8 листопада 2019 року приблизно о 14 годині ОСОБА_2 вчинив сварку в ході якої виражався нецензурною лайкою та погрожував неприємностями (а.с.20).

З постанов державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Доголіча В.І. від 16 вересня 2019 року у виконавчих провадженнях №59675709 та №59675589 вбачається, що вказані виконавчі провадження закінчені у зв`язку з виконанням ОСОБА_2 рішення Новоселицького районного суду від 28 травня 2019 року в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди ОСОБА_1 та найманим нею працівникам у проведенні ремонтних робіт даху по заміні листів шиферу, проведенні ремонтних робіт димаря житлового будинку та демонтування встановленої металевої сітки на горищі житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.36-37).

19 листопада 2019 року державний виконавець Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Доголіча В.І. склав акт про те, що вигрібна яма за адресою АДРЕСА_2 засипана гравійною сумішшю (а.с.38). Також вказана обставина підтверджується фотографією, наданою відповідачем (а.с.45).

11 січня 2019 року державний виконавець Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Доголіч В.І. звернувся до Новоселицького районного суду про роз`яснення способу виконання рішення цього суду від 28 травня 2019 року та зазначив, що ОСОБА_2 вигрібну яму у дворі житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 засипав гравійно-земляною сумішшю, але не переніс її на свою частину земельної ділянки (а.с.48).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, за змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно частин 1-3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною 1 стаття 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Згідно пункту 9 вказаної постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно пункту 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції порушив норми процесуального права щодо належної оцінки доказів, якими позивачка обґрунтовувала свої вимоги, не в повному обсязі встановив обставини справи, а тому апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції не дотримався встановленого статтею 89 ЦПК України принципу оцінки доказів, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В порушення вимог статей 264, 265 ЦПК України суд першої інстанції не в повному обсязі встановив обставини справи.

Апеляційний суд виходить з того, що правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, є правопорушення, що включає, зокрема такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння, особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди саме тими діями, які встановлені судом.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення на вказане вище уваги не звернув та дійшов помилкових висновків про доведеність моральної шкоди, завданої позивачці внаслідок неправомірних дій відповідача.

Апеляційний суд вважає, що докази, які надані позивачкою, не дають змогу дійти висновку про наявність завданої моральної шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача та такою шкодою.

Згідно частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд вважає, що позивачкою доведено факт неправомірних дій відповідача щодо здійснення їй перешкод у користуванні майном, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

їй у проведенні ремонтних робіт даху у житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , а також щодо користування позивачкою водяною помпою.

Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які б підтверджували те, що вказані неправомірні дії відповідача завдали позивачці моральну шкоду та доводять причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача та завданою моральною шкодою.

Зокрема, посилаючись на перенесені душевні страждання, перебування у стані психологічної напруги, погіршення стану здоров`я, позивачка не надала докази, які б ці обставини підтверджували, а також що такий її стан зумовлений неправомірними діями відповідача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 3 червня 2020 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21 серпня 2020 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді А.І. Владичан

М.І. Кулянда