Провадження № 2-о/234/683/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді - Демидової В.К.,

при секретарі - Воропаєвої Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), -

Обставини справи:

10 серпня 2020 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, зазначивши, що вона у зареєстрованому шлюбу не перебуває. ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку вона народила сина ОСОБА_4 , про що Донецьким центром «Охорони материнства та дитинства» видане медичне свідоцтво про народження № 435 від 22 березня 2020 року. При зверненні до Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) щодо реєстрації її сина та видачі свідоцтва про народження, їй було відмовлено на підставі невідповідності документа встановленим вимогам діючого законодавства, оскільки медичне свідоцтво про народження дитини не є дійсним на території України, на його підставі не можна провести державну реєстрацію народження. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини та отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною. Просила заяву задовольнити.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 10 серпня 2020 року провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) відкрито в порядку окремого провадження.

Заявниця ОСОБА_1 та їх представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, надали суду заяви, в яких просили розглядати справу у її відсутності, заяву просили задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності заявника, представника заявника та представника заінтересованої особи - Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Правовідносини по даній справі регулюються Сімейним Кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України.

Судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі не перебуває.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку, територія якого є тимчасово окупованою, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина чоловічої статі, про що Донецьким центром охорони материнства та дитинства видане медичне свідоцтво про народження № 435 від 22 березня 2020 року.

Як вбачається, Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), заявниці відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини, оскільки нею для підтвердження факту народження дитини пред`явлено медичний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до абз.1 та абз.2 ч.4ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Згідно з абз. 5 ч. 4ст. 13 Закону № 2398-VI за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ч.1ст. 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно п. 7 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасового окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представника дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження дитини.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку нарадила хлопчика.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України.

Керуючись ст. ст. 12,81,263-265,273,293,295,299-300,315,317 ЦПК України, ст.144 Сімейного кодексу України, ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа - Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків)- задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у місті Харцизьку Донецької області, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , дитини чоловічої статі ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк, Україна.

Записати в актовому записі про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Харцизька Донецької області, громадянка України, батька записати, відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, як ОСОБА_5 , громадянин України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.К.Демидова