Справа № 740/5740/19
Провадження № 2/740/313/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Філоненко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Єрофєєвої Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Виконавчий комітет Ніжинської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В позові зазначила, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_6 . На даний час сторони розлучені та проживають окремо. Відповідач ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, під приводом побачення з сином вривається до помешкання, де живе позивач, вчиняє насилля стосовно неї та сина, поводить себе агресивно та жорстоко в присутності неповнолітнього. У грудні 2018 року відповідач заподіяв сину тілесні ушкодження у виді перелому носової перегородки, що стало причиною порушення відносно нього кримінальної справи. Незважаючи ні на що відповідач своєї поведінки не змінює, лише впевнюється в своїй безкарності. Органом опіки та піклування було прийнято висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_6 .

Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона неодноразово зверталась в органи поліції щодо неправомірної поведінки відповідача. Останній полюбляє вчиняти сварки та влаштовувати з`ясовування стосунків, незважаючи на присутність неповнолітніх дітей. Так у грудні 2018 під час сварки він умисно наніс старшому сину ОСОБА_6 одного удару головою в обличчя, що спричинило перелом носової перегородки. По даному випадку мається вирок суду, яким відповідача визнано винним. Влітку 2019 року ОСОБА_3 взяв сина на море, де жорстоко з ним поводився, кричав, вживав при ньому наркотичні засоби, вів себе неадекватно, про що їй повідомив син повернувшись з відпочинку. У серпні 2019 року відповідач підстеріг сина біля під`їзду будинку і безпричинно погрожував повторити побиття. ОСОБА_6 постійно був свідком насилля в сім`ї, від чого перебував у стресовому стані.

Представник позивача просила позов задовольнити, зазначивши, що поведінка відповідача та його відношення до сина свідчить про потребу позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_6 .

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши що сина він не бив умисно, а те що трапилось у грудні прикра випадковість. Він був із сином у серпні 2019 року на морі і міг кричати лише у виховних цілях. Сварок в присутності дітей не вчиняв, все сказане позивачкою є наклепом. Він купував сину телефон, крім того сплачує аліменти на його утримання.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечив, пояснивши, що позивач провокує відповідача на таку поведінку. Він бажає спілкуватися з сином та займатися його вихованням.

Представник третьої особи на стороні позивача в судовому засіданні повідомила, що поведінка відповідача щодо неповнолітнього сина була приводом для засідання комісії, на якій прийнято висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. На повідомлення про вчинення насилля в сім`ї, було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 потребує допомоги психолога, так як він був психологічно замкнений та подавлений. Під час прийняття висновку було взято до уваги, що сварки в сім`ї ініціювались батьком, коли він приходив до помешкання, де проживає позивачка з дітьми. Після однієї з таких сварок дитина опинилася в лікарні. Батько «розпускає руки» що не є позитивним у вихованні сина.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив що проживає з матір`ю, батько живе окремо, але інколи приходить та вчиняє сварки. Розповів обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень батьком, крім того вказав що батько поводиться з ним агресивно, без приводу кричить, погрожує. У серпні 2019 року біля під`їзду будинку перестрівав і залякував побиттям. Хоча він відпочивав з батьком на морі в серпні 2019 року, однак шкодує про той час, бо згадує знущання над ним, крики, погрози та неконтрольовану батьківську агресію. Майже рік він не спілкується з батьком, що позитивно відобразилося на його психоемоційному стані. Просив задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав щодо нього.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, врахувавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Копією свідоцтва про народження доводиться, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.11).

Як вбачається з рішення Ніжинського міськрайонного суду від 07 жовтня 2013 року, шлюб сторін розірвано, при цьому в рішенні вказана одна з причин не можливості подальшого збереження сім`ї - застосування фізичної сили та образ ОСОБА_3 по відношенню до позивача (а.с.15).

Твердження позивача про вчинення фізичного насильства по відношенню до сина та той факт, що така поведінка характерна для відповідача по відношенню до близьких підтверджується витягом з ЄРДР від 16 грудня 2018 року про внесення відомостей про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України по відношенню до його сина ОСОБА_6 , витяг з ЄРДР від 26 липня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України ОСОБА_3 по відношенню до його колишньої дружини, заявами про вчинення домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1 , в яких вона зазначає про застосування фізичної сили відповідачем, погроз та висловлювань нецензурною лайкою, ці дії відбуваються іноді і у присутності дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , актом з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї від 23 вересня 2019 року, в якому встановлена потреба надання психологічної допомоги дитині (а.с.16-20).

В зв`язку з постійним вчиненням відповідачем психічного та фізичного насилля щодо ОСОБА_1 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_6 , завданням тілесних ушкоджень, спробам душити позивача руками та ременем, погрозами фізичною розправою, рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 03 вересня 2019 року було видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 (а.с.23-27). Даним рішенням суду встановлено, що останній не контролює свої дії, висловлювання, вчинки, веде себе неадекватно щодо колишньої дружини та дітей. Така його поведінка негативно впливає на психічний стан і здоров`я всіх членів сім`ї, лякає дітей та подає їм негативний приклад. Вони живуть в постійному остраху за своє життя та здоров`я.

Під час надання пояснень з даного приводу відповідач в судовому засіданні зазначив, що хоче бачитися з дітьми, тому постійно приходить до помешкання заявниці. Стосовно нанесення тілесних ушкоджень старшому сину, то він зламав йому носа не навмисно, а під час сварки з дружиною, коли син захищав останню. Офіційно він не є батьком меншого сина ОСОБА_8 , так як вони були розлучені коли народилася дитина, а заяву він не подавав.

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 361 від 31 жовтня 2019 року затверджено висновок органу опіки та піклування, яким встановлена доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його сина ОСОБА_6 . У висновку зазначено, що відповідач участі у вихованні не бере, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вчиняє насильство відносно дитини та психологічний тиск відносно ОСОБА_6 та його матері.

Однією з підстав позбавлення батьківських прав матері чи батька, передбачених ст. 164 СК України, є жорстоке поводження з дитиною.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства(ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_3 неодноразово вчиняв домашнє насилля відносно своєї дружини (колишньої дружини) в присутності дітей, застосовував відносно неї фізичну силу, погрожував таким застосуванням.

Крім того 09 липня 2020 року вироком Ніжинського міськрайонного суду ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме в умисному завданні своєму неповнолітньому сину ОСОБА_7 одного удару головою в обличчя, внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа без зміщення. Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав повністю, зазначивши, що дійсно умисно наніс тілесні ушкодження сину (а.с.18-19, 23).

Питання матеріального забезпечення дитини відповідачем, як то сплата аліментів чи придбання подарунків, що мало місце в стосунках відповідача з сином, не має вирішального значення для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав з підстав жорстокого поводження з дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Обставини саме такої поведінки відповідача були встановлені під час розгляду справи в суді.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Досліджені в судовому засіданні докази та обставини свідчать про свідоме і тривале нехтування відповідачем психоемоційним станом та психічним і фізичним здоров`ям свого сина ОСОБА_6 , що є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Матеріалами справи, поясненнями позивачки та неповнолітнього ОСОБА_6 підтверджується систематична агресивна поведінка ОСОБА_3 , умисне спричинення фізичної та психологічної шкоди ОСОБА_6 . При цьому, відповідач не вбачає проблеми у такому поводженні, вважає його допустимим методом виховання, не прагне змін, адекватних кроків для налагодження стосунків із сином не робить.

Суд приймає до уваги й той факт, що ОСОБА_6 сам висловив бажання, щоб його батька позбавили батьківських прав відносно нього, оскільки систематичні погрози, переслідування з його боку, скоєння психічного та фізичного насильства, носять об`єктивне підґрунтя та дають йому підстави непокоїтися про своє здоров`я, піддають стресу.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що контакти з батьком, який принижує сина образами та поведінка якого не відповідає загальноприйнятим нормам моралі, суперечить інтересам дитини, оскільки призводить до постійного перебування неповнолітнього у стані стресу, страху, емоційного напруження, а тому позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 буде доцільним та виправданим, відповідно до вимог ст.164 Сімейного кодексу України, яка в якості підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачає зокрема жорстоке поводження з дитиною. На думку суду зазначена міра є виправданою і відповідатиме інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 150, 157, 164, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області, позбавити батьківських прав відносно його сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя В.Г. Пантелієнко

Повний текст рішення виготовлено 22 вересня 2020 року.