Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

за участі секретаря Мазур К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Охорона-Захід-Центр» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Охорона-Захід-Центр» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку. Свої вимоги мотивував тим, що 07.11.2017 року на підставі наказу № 12-К від 06.11.2017 року він був прийнятий у ПП «Охорона-Захід-Центр» на посаду охоронця. Згідно наказу (розпорядження) № 80-К від 09.10.2018 року позивач звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільнені позивачу не було виплачено всіх сум, належних до сплати з боку відповідача. Позивач просить суд стягнути на його користь компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4119,66 гривень та середній заробіток за весь період розрахунку при звільненні по день постановлення рішення, а також судові витрати по справі.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 05.11.2019 року заочне рішення суду від 02.08.2020 року за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Охорона-Захід-Центр» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку скасовано.

06.12.2019 року представник позивача адвокат Жунку Д.С. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4119,66 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 10.10.2018 року по 06.12.2019 року в сумі 91155 грн, а також витрати, пов`язані із розглядом справи в сумі 2952,75 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Жунку Д.С. подав до суду заяву про підтримання позовних вимог. Просив справу слухати у їх відсутність.

Представник відповідача ПП «Охорона-Захід-Центр» у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з неможливістю прибути до суду через зайнятість у іншому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

07.11.2017 року на підставі наказу (розпорядження) № 12-К від 06.11.2017 року ОСОБА_1 був прийнятий у ПП «Охорона-Захід-Центр» на посаду охоронця.

Згідно наказу (розпорядження) № 80-К від 09.10.2018 року позивач звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

При звільнені, в порушення ст. 116 КЗпП України, позивачу не було виплачено всіх сум, належних до сплати з боку відповідача.

Відповідно до довідки ТОВ ПП «Охорона-Захід-Центр» № ОЗЦ00000025 від 09.10.2018 року сума компенсації відпустки за 27 календарних днів становить 4119,66 гривень.

Згідно ст.47 КзпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні відпустки ( ст..83 КЗпП України).

Крім того, згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З дня звільнення ОСОБА_1 , а саме з 10.10.2018 року по день збільшення позовних вимог, а саме по 06.12.2019 року середній заробіток за період затримки розрахунку з невиплати компенсації за невикористану відпустку складає у 2019 році: за січень - 6489 гривень (21*309); за лютий - 6180 гривень (20*309), за березень - 6180 гривень (20*309), за квітень - 6489 гривень (21*309), за травень - 7107 гривень (23 *309), за червень - 5871 гривня (19*309), за липень - 7107 гривень (23*309), за серпень - 6489 гривень (21*309) гривень; за вересень - 6489(21*309); за жовтень - 6798 гривень (22*309); за листопад - 6489 гривень (21*309); за грудень - 1854 гривень (6*309).

Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача 91155 гривень середнього заробітку за період затримки розрахунку з невиплати компенсації за невикористану відпустку.

Проте, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

При цьому суд, спирається на правову позицію викладену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі N 711/4010/13-ц, у якій зазначається, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц):

- Розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

- Період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум.

- Ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

- Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивачем не було надано суду обґрунтування ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника ОСОБА_1 . Проте, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум підтверджується незначним проміжком часу з моменту звільнення позивача, а саме з 09.10.2018 року по час подачі позовної заяви до суду, а саме 17.12.2018 року.

Таким чином, враховуючи інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, а саме той факт, що через постійну неявку представника відповідача у судові засідання, а також через тривалий час, який був пов`язаний із наданням запитів та отримання відповідей з боку відповідача, розгляд справи затягувався, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, суд вважає за необхідне

зменшити розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 10.10.2018 року по 06.12.2019 року у розмірі 30000,00 грн.

Не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача сума компенсації відпустки у розмірі 4119,66 гривень, оскільки вона виплачена ПП «Охорона-Захід-Центр» позивачу, про що свідчить платіжне доручення від 10.12.2019 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ПП «Охорона-Захід-Центр» на користь ОСОБА_1 971,75 грн судових витрат, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 32,91 %). Оскільки судові витрати документально підтверджені, та складаються з: 952,75 грн. витрат на сплату судового збору та 2000 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджуються розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги ОСОБА_1 , згідно із Договором про надання правової допомоги № 2 від 12.12.2018 року та розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги ОСОБА_1 , згідно із Договором про надання правової допомоги від 21.11.2018 року та квитанціями до прибуткового касового ордера № 1 та № 52 від 12.12.2018 року відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 47, 73, 75, 115-117 КЗпП України, Законом України «Про відпустки», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства «Охорона-Захід-Центр» (юридична адреса: 46023, м. Тернопіль, вул. Микулинецька,3) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку з невиплати компенсації за невикористану відпустку з 10.10.2018 року по 06.12.2019 року у розмірі 30000,00 (тридцять тисяч) грн.

Стягнути з приватного підприємства «Охорона-Захід-Центр» (юридична адреса: 46023, м. Тернопіль, вул. Микулинецька,3) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 971 гривня 75 копійок.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: