Провадження № 2/161/2933/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Флішаровському Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

15.07.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебувала з 14.02.2012 року, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2016 року їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, однак протягом останнього часу ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, пов`язаних із забезпеченням потреб доньки. Як їй відомо, відповідач працює офіційно на посаді водія у ТзОВ «РадивилівМолоко» і отримує достатню для надання допомоги на утримання дитини заробітну плату. Враховуючи викладене, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

До початку судового засідання позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 22).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від нього на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2012 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.03.2016 року було розірвано (а.с. 9).

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 (а.с. 8).

Судом також встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні як малолітньої доньки, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має, його розмір середньомісячного заробітку суду не відомий.

Доказів іншого відповідачем суду не надано.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є здоровою, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що ОСОБА_1 довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Однак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі не меншому, аніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею мінімальному розмірі, а також наголошує, що обов`язок щодо утримання дитини покладається на кожного з батьків у рівній мірі.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст. ст. 84, 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 77, 81, 141, 247, 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луцьку Волинської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луцьку Волинської області, в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 28 вересня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська