Провадження № 2/754/5535/20
Справа № 752/2806/20
У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2020 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини.

До початку підготовчого судового засідання від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про повернення позову згідно п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України та повернення сплаченого судового збору.

В подальшому до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про застосування до позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 заходів процесуального примусу за зловживання ними процесуальними правами у вигляді штрафу та повернення позову, а також винесення окремої ухвали відносно представника позивача ОСОБА_3 . Дану заяву представник відповідача мотивує тим, що в порушення вимог ЦПК України позивач та його представник, зловживаючи своїми правами, пред`явили до Деснянського районного суду м.Києва два ідентичні позови.

Сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника позивача підлягає частковому задоволенню, в той час, як клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Зважаючи на те, що суд не перейшов до розгляду справи по суті, наявні підстави для залишення позову без розгляду.

Суд не вбачає правових підстав для повернення позову, як про це просить представник відповідача, оскільки вирішення питання щодо повернення позовної заяви позивачу можливо лише до відкриття провадження у справі, а тому суд відмовляє представнику відповідача в задоволенні клопотання в цій частині.

Що ж стосується клопотання представника позивача про повернення судового збору, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином вказана норма визначає, що судовий збір не підлягає поверненню у разі, зокрема, подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для повернення сплаченого судового збору.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_4 не підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Питання неприпустимості зловживання процесуальними правами учасниками судового процесу при розгляді цивільних справ, визначення судом та заміни належних відповідачів у цивільних справах, застосування судом заходів процесуального примусу та винесення окремих ухвал при розгляді цивільних справ врегульовані Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК).

Так, згідно вимог ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Системний аналіз норм, визначених у ст.44 ЦПК України, дозволяє зробити висновок, що в цивільному процесі зловживаннями процесуальними правами є дії безпосередньо здійснені (або не здійснені) у рамках розгляду справи та пов`язані із поданням скарги, заяви чи клопотання, або направлені на затягування і перешкоджання судового процесу та не стосуються дій учасників процесу поза межами даного процесу, навіть якщо припустити наявність опосередкованого причинного зв`язку між діями та судової справою.

Процесуальними діями суду у випадку встановлення зловживання процесуальними правами учасниками процесу визначено законодавцем відмова у прийнятті відповідних заяв, клопотань та скарг, та здійснення процесуального примусу на порушників.

Поняття та види процесуального примусу, який може бути застосований судом, визначено у главі 9 ЦПК України та за змістом ст. 143,144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст.35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому, Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

Так, у ст.17 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 «Заборона зловживання правами» передбачено, що «жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції».

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Заявляючи клопотання про визнання позивача та його представника такими, що зловживають своїми процесуальними правами та накладення штрафу, представник відповідача посилається на те, що таким зловживанням з їх боку є подання до Деснянського районного суду м.Києва двох аналогічних позовів, на підтвердження чого надав копію (витяг з ЄДРСР) ухвали про відкриття провадження у справі. Однак, оскільки представником відповідача не надано копію самого позову, то встановити, що в провадженні суду знаходиться саме аналогічний позов, на даному етапі неможливо. Відтак, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача за недоведеністю обставин, на які він посилається.

Суд не вбачає можливим і постановлення окремої ухвали в зв`язку з відсутністю фактичних підстав.

Крім того, винесення окремих ухвал під час розгляду цивільних справ визначено у ст.262 ЦПК та можливо лише під час розгляду спору по суті, тобто після вирішення справи.

Порядок та межі підготовчого судового засідання врегульовані ст. 197, 198 ЦПК України та не передбачають можливість винесення окремих ухвал, в тому числі і в разі залишення позову без розгляду.

З урахуванням наведеного суд залишає даний позов без розгляду та відмовляє в задоволенні інших клопотань представників сторін.

Керуючись ст.ст.44, 143, 144, п. 5 ч. 1 ст. 257, 262, ст. 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини - залишити без розгляду.

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про повернення судового збору - відмовити.

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про застосування до позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 заходів процесуального примусу за зловживання ними процесуальними правами у вигляді штрафу та повернення позову, а також винесення окремої ухвали відносно представника позивача ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28 вересня 2020 року.

Суддя: