Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/772/20
Провадження № 2/483/452/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря - Данилової А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

04 червня 2020 року Гребенюк О.С., який є представником акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідачки 13 183 грн 73 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № б/н.

В обґрунтування позову зазначив, що 14 вересня 2011 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 12 квітня 2020 року перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу, банк змушений звернутися з позовом до суду.

03 вересня 2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій він просив стягнути з відповідачки 6 179 грн 74 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором, з яких 1 958 грн 44 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 215 грн 39 коп. заборгованість за відсоткам нарахованими на прострочений кредит за ст. 625 ЦК України, а також 1 005 грн 91 коп. пеня.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 56).

Відповідачка в судове засідання 23 вересня 2020 року не з`явилася, про день та час судового розгляду була повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14 вересня 2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку, та ОСОБА_1 , з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається з анкети-заяви позичальника (а.с. 20).

З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 03 серпня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 6 179 грн 74 коп., з яких: 1 958 грн 44 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 215 грн 39 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до статті 625 ЦК України аз процентною ставкою 84% річних, 1 005 грн 99 коп. - пеня (а.с. 99-103).

Судом також встановлено, що останній раз ОСОБА_1 вносила кошти на погашення заборгованості за вказаним договором в сумі 700 грн 00 коп. в липні 2020 року (а.с. 67, 103 - зворотній бік).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсоткам та пені, суд виходить з того, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписана відповідачкою, не містить умов щодо нарахування та сплати зазначених сум, а самі Умови та Правила, на які посилається банк, не містять підпису ОСОБА_1 (а.с. 22-47).

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина 2 статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України)

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК України).

В той же час, долучений до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 21), не містить підпису відповідачки, а отже не може визнаватися складовою кредитного договору.

Заява-анкета не містить підтвердження того, яку саме картку бажала отримати та отримала ОСОБА_1 (а.с. 20), а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків і штрафів та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг та за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору.

Аналогічну позицію висловила Велика палата Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, зазначивши, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до запропонованого договору.

З урахуванням викладеного, а також того факту, що суду не надано письмового договору, підписаного відповідачкою, про те, що вона приймає умови щодо нарахування пені, суд відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Розглянувши позовну вимогу про стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до статті 625 ЦК України, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторони погодили розмір відсотків, що нараховуються відповідно до статті 625 ЦК України, в іншому розмірі, ніж визначений частиною 2 цієї статті, суд дійшов висновку, що відсотки підлягають стягненню виходячи з трьох відсотків річних, як це визначено у частині 2 статті 625 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01 листопада 2019 року (початок нарахування банком відсотків за статтею 625 ЦК України) розмір заборгованості ОСОБА_1 становив 9 858, 44 грн, поступово зменшувався за рахунок коштів, що вносилися відповідачкою на погашення заборгованості за цим кредитним договором, і станом на 01 вересня 2020 року розмір заборгованості за тілом кредиту склав 1658, 44 грн.

Так, у грудні 2019 року ОСОБА_1 частково погасила заборгованість - на суму 1000 грн, у січні 2020 року - на 500 грн, у лютому - на 500 грн, у квітні 2020 року - на 1000 грн, у травні 2020 року - 1000 грн, у червні 2020 року - на 3 200 грн, у липні 2020 року - на 700 грн (а.с. 67).

Виходячи з положень частини 2 статті 625 ЦК України, а саме 3% річних, розмір відповідальності боржниці у листопаді 2019 року становив 24, 65 грн, у грудні - 22, 15 грн, у січні 2020 року - 20, 9 грн, у лютому - 19, 65, у березні - 19, 65 грн, у квітні - 17, 15 грн, у травні - 14, 65 грн, у червні - 6, 65 грн, у липні - 4, 9 грн, у серпні - 4, 9 грн, а всього - 155, 25 грн.

З урахуванням викладеного, а також того, що банком не вказано розмір відсоткової ставки, за якою здійснювалося нарахування відсотків відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України (а.с. 103), а також не надано доказів того, що сторони погоджували відсоткову ставку, за якою боржник буде нести відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог банку в цій частині на суму 155 грн, 25 коп., а тому задовольняє позов частково.

Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 102 грн 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 718 грн 95 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код в ) в рахунок заборгованості за кредитним договором від 14 вересня 2011 року, яка утворилася станом на 03 серпня 2020 року - 1 958 (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 44 копійок - заборгованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код в ) - 155 (сто п`ятдесят п`ять) гривень 25 коп. - відсотки за статтею 625 ЦК України станом по вересень 2020 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код в ) 718 (сімсот вісімнадцять) гривень 95 копійок - в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: