Провадження № 4-с/522/139/20
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні скарги

29 вересня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання - Скибінській Є.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.08.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії посадових осіб Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування скарги зазначено, що у проваджені Першого Приморського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області перебували виконавчі провадження №29100543, №29096484 (зведене ВП №30499858) з примусового виконання листів №2-3872/10, виданих Приморським районним судом м. Одеси 23.05.2011 року по стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» грошових коштів у розмірі 2686564,55 грн. та 910 грн. судового збору. В рамках вказаного ВП, державним виконавцем 03.10.2011 року винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_1 . Зведене виконавче провадження було завершено, а виконавчі листи повернуто стягувачу згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції 606-ХІУ, вимоги цієї статті не передбачають зняття арешту з майна.

На думку скаржника, оскільки виконавче провадження завершене, матеріали ВП знищені, стягувача, як юридичну особу припинено, будь-які фізичні ч и юридичні особи не звертались до суду із заявами про заміну сторони виконавчого провадження, у Першому Приморському відділі ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області на примусовому виконанні не перебувають виконавчі провадження щодо стягнення зі ОСОБА_1 грошових коштів за будь-якими виконавчими документами, а виконавчі документи були повернуті стягувачу, який не скористався правом повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законодавством строк, то арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є незаконним та порушує законні права та інтереси заявника щодо розпорядження майном, власником якого він є, а тому бездіяльність державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження №29100543 та не зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №29100543, має бути визнана судом неправомірною та такою, що порушує його права.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2020 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії було залишено без руху.

10.09.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси було подано заяву представника ОСОБА_1 про усунення недоліків скарги.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року відкрито провадження по справі.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності.

Представник Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, письмових пояснень не надав.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 29.09.2020 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку ст. 447 ЦПК України та просить суд визнати бездіяльність посадових осіб Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) неправомірною, зобов`язати закінчити виконавче провадження №29100543 відносно боржника ОСОБА_1 , зобов`язати зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладений постановою Першого відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області 03.10.2011 року у виконавчому провадженні №29100543 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

Відповідно листа Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса від 15.07.2019 року №30064 встановлено, що на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження №30499858 з примусового виконання вимог виконавчих листів №2-3872/10, виданих Приморським районним судом м. Одеси 23.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів у розмірі 2686564,55 грн. та 910 грн. судового збору. 03.10.2011 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження, того ж дня, для забезпечення вимог виконавчого документу на майно боржника накладено арешт, про що винесено відповідну постанову. 10.10.2011 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. 11.10.2011 р. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №29100543, 29096484 у зведене виконавче провадження №30499858.

У подальшому виконавче провадження завершено, а виконавчі листи повернуто стягувачу згідно пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції 606-ХІV, вимоги цієї статті не передбачає знаття арешту з майна.

З зазначеного листа також вбачається, що у разі вирішення питання щодо зняття арешту з майна, яке арештовано при примусовому виконанні виконавчих листів, повідомлено боржника про рахунок, на який необхідно зарахувати кошти для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. У разі зарахування коштів на зазначений вище рахунок, арешт з майна боржника буде знято відповідно до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно до положень ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 606-XIV, яка діяла на час винесення постанови державним виконавцем про повернення виконавчого документу стягувачу) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Зазначений Закону України не містить норми, відповідно якої при поверненні виконавчого документу з зазначених підстав стягувачу, державний виконавець повинен зняти накладені обтяження.

Матеріали справи не містять доказів щодо виконання боржником своїх зобов`язань, а тому дійти висновку щодо неправомірності дій або бездіяльності державного виконавця неможливо.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої скарги, а тому відмовляє у її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 352, 353, 450, 447, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в судовому порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 29.09.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов