Провадження № 6/521/469/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, та звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Андрій Олександрович із поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в якому просить суд визначити, що ОСОБА_1 належить Ѕ частка у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 44,6 кв.м.; дозволити звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на: Ѕ частку у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 44,6 кв.м.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича знаходиться виконавче провадження ВП №62417210 з примусового виконання виконавчого листа № 1519/23720/2012 від 11.11.2015 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором у сумі 96 569,73 дол.США, з яких: прострочений основний борг по кредиту - 49 485,47 дол.США; прострочені проценти за риштування кредитом - 22 434,55 дол.США; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 12 218,90 дол.США; пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 12 430,81 дол.США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 3219 грн. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника. Згідно електронних довідок ДФС України, за боржником (як ФОП) відсутні відкриті розрахункові рахунки в банках та джерела отримання доходів. Згідно електронних довідок боржник пенсію не отримує та не працює за трудовими та цивільно-правовими эрами. Відповідно до електронної довідки МВС України, за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби. Відповідно до актів приватного виконавця від 07.07.2020 року, ні за адресою: АДРЕСА_2 , ні за адресою: АДРЕСА_3 , рухомого майна, яке належить боржнику, та на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру і відчуження об`єктів нерухомого майна, приватним виконавцем було з`ясовано, що божнику належить на праві спільної сумісної власності разом із його матір`ю ОСОБА_2 квартира АДРЕСА_4 . Вищевказані обставини також підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09.07.1993 року, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці, розпорядженням органу приватизації Одеського відділення Одеської залізниці №233 від 08.07.1993 року. Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №62417210 від 07.07.2020 року, квартиру АДРЕСА_4 було описано, арештовано та передано на відповідальне зберігання боржнику. Згідно відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 10.07.2020 року, у вищевказаній квартирі відсутні зареєстрованими проживаючі особи. Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з даним поданням.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Андрій Олександрович в судовому засіданні підтримав подане ним до суду подання та просив його задовольнити.

Боржник та представник стягувача у судовому засіданні не заперечували проти відповідного подання приватного виконавця.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, сповіщена належним чином. Надала суду заяву про слухання справи у її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

На примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича знаходиться виконавче провадження ВП №62417210 з примусового виконання виконавчого листа № 1519/23720/2012 від 11.11.2015 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором у сумі 96 569,73 дол.США, з яких: прострочений основний борг по кредиту - 49 485,47 дол.США; прострочені проценти за риштування кредитом - 22 434,55 дол.США; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 12 218,90 дол.США; пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 12 430,81 дол.США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 3219 грн.

24.06.2020 року Приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62417210 та останню 25.06.2020 року було надіслано боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у виконавчому документі, що підтверджується списком згрупованих відправлень та фіскальним чеком від 25.06.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Слід зазначити, що відповідно до відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 13.07.2020 року, боржник зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, з метою реального виконання вимог виконавчого документу, приватним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника та про накладення арешту на майно боржника ВП № 62417210 від 24.06.2020 року.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було відправлено запити до реєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно електронних довідок ДФС України, за боржником (як ФОП) відсутні відкриті рахункові рахунки в банках та джерела отримання доходів. Згідно електронних довідок боржник пенсію не отримує та не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами.

Відповідно до електронної довідки МВС України, за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби.

Відповідно до актів приватного виконавця від 07.07.2020 року, ні за адресою: АДРЕСА_2 , ні за адресою: АДРЕСА_3 , рухомого майна, яке належить боржнику, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру і відчуження об`єктів нерухомого майна, приватним виконавцем було з`ясовано, що боржнику належить на праві спільної сумісної власності разом із його матір`ю ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_4 . Вищевказані обставини також підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09.07.1993 року, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці, розпорядженням органу приватизації Одеського відділення Одеської залізниці №233 від 08.07.1993 року.

Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №62417210 від 07.07.2020 року, квартиру АДРЕСА_4 було описано, арештовано та передано на відповідальне зберігання боржнику.

Згідно відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 10.07.2020 року, у вищевказаній квартирі відсутні зареєстрованими проживаючі особи.

Відповідно до положень ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст.371 ЦК України, згідно з якою Кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно із статтею 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Доказів того, що між боржником та заінтересованими особами були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності, суду не надано.

Боржник у добровільному порядку рішення суду не виконує, при примусовому виконанні судового рішення, грошових коштів, які б були виявлені для погашення заборгованості та майна у нього не має. Отже, наявні в матеріалах подання докази свідчать про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на боржника.

Судом враховано, що згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231 /16-ц зазначила, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло чи на інше майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Частиною 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Таким чином, враховуючи викладене, що боржником у добровільному порядку вимоги стягувача не задоволено, суд вважає за необхідне задовольнити подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та звернути стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 352-354, 440, 443 ЦПК України, ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

Подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, та звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) належить 1/2 частка у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 44,6 кв.м.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на: 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 44,6 кв.м.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Мазун