Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2029/20
номер провадження 2-з/695/23/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю

секретаря Біліченко С.В.

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка мотивована тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.07.2020 року на автодорозі Бориспіль-Запоріжжя, за участю автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , автомобілю заявника були завдані пошкодження. Вартість матеріального збитку заявник оцінює в розмірі 248748,36 грн.. Із урахуванням суми страхової виплати у розмірі 130000 грн. та суми добровільно відшкодованих коштів 28000 грн., невідшкодованими залишаються 90748.36 грн..

Заявник стверджує, що вказану суму у розмірі 90748.36 грн. має відшкодувати ОСОБА_2 , який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Однак останній від сплати вказаної суми в добровільному порядку відмовляється, а тому позивач змушений буде звернутися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Оскільки поведінка ОСОБА_2 свідчить про небажання відшкодовувати заподіяні збитки та останній може вчиняти дії, що призведуть до ускладнень при виконанні судового рішення, то заявник просить забезпечити його майбутній позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , а саме автомобіль Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Нормами ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так дослідивши матеріали вказаної заяви судом встановлено, що на підтвердження своїх вимог заявник не надав відомостей про встановлення вини ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, що, за умови неможливості встановити вказані вище обставини на стадії вирішення заяви про забезпечення позову, викликає сумніви щодо обов`язку останнього по поверненню зазначеної заявником суми коштів.

Додана до матеріалів заяви копія протоколу про адміністративне правопорушення не може розцінюватися судом як належний доказ встановлення вини ОСОБА_2 ..

Окрім того заявник не надав жодних відомостей про належність ОСОБА_2 вказаного автомобіля, а тому накладення арешту на останній може призвести до порушення прав не тільки самого ОСОБА_2 , а й третіх осіб.

Таким чином у суду виникають сумніви щодо належності вказаного рухомого майна ОСОБА_2 та відповідної обґрунтованості забезпечення позовних вимог. Окрім того відсутність вказаних вище обставин викликають сумніви щодо співмірності заявлених заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, обов`язковість врахування яких встановлена ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

Суд зважає, що згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст., ст. 13 77-81, 89 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що докази, надані заявником до заяви на підтвердження викладених у ній обставин, зокрема належності на праві власності вказаного транспортного засобу ОСОБА_2 не стверджується жодними доказами та є недостатніми.

Разом із тим забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Таке забезпечення може стосуватися не будь-якого майна , а лише того, право на яке стверджується відповідними доказами, які подають самі сторони по справі.

Також суд зважає, що з матеріалів справи не вбачається достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, та які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам майбутнього позивача, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи заявника, суд вважає, що у задоволенні вимог заявника про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Середа Л.В.