1Справа № 335/1546/20 2/335/1136/2020
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Пронтенко А.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі представника адвоката Сердюченка Володимира Володимировича до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Надія Володимирівна, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Надія Володимирівна про визнання дій незаконними.

В обгрунтування вимог зазначав, що є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба», володіючи 80% статутного капіталу товариства, а також був його керівником. 17.06.2008р. позивач надав своїй доньці ОСОБА_4 довіреність на представництво інтересів перед третіми особами з питань управління товариством. Строк дії довіреності -до 17.06.2028р. В квітні 2017р. позивач дізнався про те, що вже не є ані засновником, ані керівником ТОВ «Дружба». Відступлення частки позивача в Товаристві на користь ОСОБА_4 відбулося на підставі договору про відступлення частки в статутному капіталі ТОВ «Дружба» від 13.01.2017р., укладеного в простій письмовій формі між продавцем ОСОБА_4 , як його представником на підставі довіреності від 17.06.2008р. та покупцем ОСОБА_4 особисто. Підставою для укладення даного договору зазначено протокол загальних зборів ТОВ «Дружба» №1 від 13.01.2017р. Позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою про забезпечення доказів з метою пред`явлення позову про оскарження дій ОСОБА_4 щодо відчуження корпоративних прав. Дізнавшись про дії позивача ОСОБА_4 запропонувала добровільне вирішення цієї ситуації. Згодом, 20.11.2017р. завдяки ОСОБА_4 у приватного нотаріуса ЗМНС Кияниці Н.В. були підписані ще якісь папери. Як згодом виявилось, це була заява, якою позивач нібито погоджує укладення незаконного договору про відступлення частки в статутному капіталі ТОВ «Дружба» від 13.01.2017р. Позивач вважає дії приватного нотаріуса ЗМНО Кияниці Н.В. щодо посвідчення заяві ОСОБА_3 від 20.11.2017р. (реєстровий №4135) на ім`я загальних зборів учасників ТОВ «Дружба», незаконними, оскільки заява ОСОБА_3 від 20.11.2017р. суперечить закону - ч.1 ст.238 ЦК України, має характер угоди щодо переходу права власності на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від однієї особи до іншої. Отже, дії приватного нотаріуса щодо нотаріального посвідчення заяви ОСОБА_3 від 20.11.2017р. є такими, що суперечать вимогам ч.1 ст.78 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент посвідчення заяви від 20.11.2017р.). З огляду на вказане, просив визнати незаконними дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Надії Володимирівни щодо нотаріального посвідчення заяви ОСОБА_3 від 20.11.2017р. за реєстровим №4135 на ім`я загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба», код за

Ухвалою від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

16.03.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов у якому вказано, що зі змісту обставин, наведених в якості підстав позову не вбачається факт порушення прав Позивача оскаржуваною дією Відповідача, а отже відсутня і реальна мета звернення до суду так само як і предмет спору, що має певні наслідки для особи, яка подає вочевидь безпідставне звернення таким чином зловживаючи своїми правами. 20.11.2017 Відповідачем за реєстровим № 4135 було засвідчено справжність підпису ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на заяві до компетентних органів та організацій та до Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» (код за ), за змістом заяви заявник підтвердив своє волевиявлення на відчуження 13 січня 2017 року 80 % частки в статутному капіталі ТОВ «Дружба» шляхом укладення з ОСОБА_4 договору про відступлення частки від 13.01.2017, в заяв Позивач також вказує, що відчуження відповідало його дійсним намірам. Вказаною заявою Позивач також підтвердив, що у подальшому придбання ним часто у розмірі 30 відсотків статутного капіталу ТОВ «Дружба» у ОСОБА_4 було здійснено за взаємною згодою, на законних підставах, згідне умов договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю, посвідченого Велигурою Г.К, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу «26» квітні 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 363.Здійснюючи дії щодо посвідчення вказаної заяви Відповідач керувався приписам і Закону України «Про нотаріат» ( надалі - Закон України № 3425-ХІІ) та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 ( в редакції, що діяла на час вчинення оскаржуваної дії) вимоги яких Відповідачем було дотримано в повному обсязі. Так, перед засвідченням справжності підпису Позивача на вищезазначеній заяві Відповідачем було проведено всі необхідні дії визначені вказаними нормативне - правовими актами, а саме: встановлено особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії, обсяг цивільної дієздатності фізичної особи (на підставі поданих документів, в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії, перевірено здатність цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії). Вищевказана заява складена зі слів заявника, справжність підпису засвідчена приміщенні приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В., до підписання прочитана заявником у присутності нотаріуса та підписана ним особисто, добровільно та без жодного примусу, що підтверджується його підписом на заяві та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Заява Позивача, справжність підпису на якій посвідчена Відповідачем не містила жодного з елементів договору, в заяві Позивач лише констатує, що до моменту підписання заяви відповідні договори вже було укладено, зміст заяви не містить жодних умов та/або пропозицій щодо укладення певного виду договору, не містить жодного елементу договору, визначеного законодавством України. Твердження Позивача про порушення Відповідачем приписів ч. 1 ст. 78 Закону України № 3425-ІХІІ щодо посвідчення Відповідачем справжності підпису на заяві, яка має характер угоди є безпідставним та необґрунтованим. З огляду на вказане просить у задоволенні позову відмовити.

16.03.2020 року від ТОВ «Дружба» надійшла заява про вступ у справу третьої особи на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ТОВ «Дружба».

14.04.2020 року від ТОВ «Дружба» надійшли пояснення щодо позову, в яких третя особа зазначала, що докази порушення Відповідачем прав Позивача не надані з підстав відсутності факту порушень будь-яких прав та інтересів Позивача діями нотаріуса, позов є безпідставним. Крім того, Господарським судом Запорізької області розглядається справа №908/3467/19 за позовом ОСОБА_3 , поданим у грудні 2019 року до ТОВ «Дружба» та учасників Товариства про визнання договору недійсним, скасування рішення зборів учасників. Оригінал Заяви було подано в якості доказу до справи №908/3467/19. У зв`язку з чим, даний цивільний позов поданий з метою затягування розгляду господарської справи у корпоративному спорі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у позові, просить позов задовольнити, зазначаючи, що дії нотаріуса є незаконними.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував з мотивів викладених у відзиві, наполягав на тому, що позов є безпідставним і спрямований на затягування розгляду господарської справи, а дії нотаріуса відповідали вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5. Просить у позові відмовити.

Третя особа, в судове засідання не з`явилася, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті дійшов висновку про таке.

В ст.2 ЦПК України зазначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до змісту ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінка судом доказів здійснюється згідно з положеннями ст.89 ЦПК.

Судом встановлено, що 20.11.2017 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В. за реєстровим № 4135 було засвідчено справжність підпису ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на заяві до компетентних органів та організацій та до Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» (код за ).(а.с.11). За змістом заяви ОСОБА_3 підтвердив своє волевиявлення на відчуження 13 січня 2017 року 80 % частки в статутному капіталі ТОВ «Дружба» шляхом укладення з ОСОБА_4 договору про відступлення частки від 13.01.2017, в заяві ОСОБА_3 також вказує, що відчуження відповідало його дійсним намірам.

Вказаною заявою ОСОБА_3 також підтвердив, що у подальшому придбання ним частки у розмірі 30 (тридцять) відсотків статутного капіталу ТОВ «Дружба» у ОСОБА_4 було здійснено за взаємною згодою, на законних підставах, згідно умов договору про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю, посвідченого Велигурою Г.К, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу «26» квітня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 363.

Відповідно до ст.1 Закону України №3425 від 02.09.1993р. «Про нотаріат» - нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Зі змісту статті 54 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди.

Відповідно до ст.78 вищевказаного Закону, п.п.6.1, 6.2 п.6 гл.5 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012р., нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини.

На угоді може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин.

Отже, нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав, обов`язків.

Приписами ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Заява позивача, справжність підпису на якій посвідчена приватним нотаріусом не містить жодного з елементів договору, оскільки за змістом заяви, ОСОБА_3 лише констатує, що до моменту підписання заяви відповідні договори вже було укладено, зміст заяви не містить жодних умов та/або пропозицій щодо укладення певного виду договору, не містить жодного елементу договору, визначеного законодавством України. Заява не містить вказівки про те, що заявник передає у власність іншій особі належну йому частку в Статутному капіталі ТОВ «Дружба» платно або безоплатно, не зазначено, що ця заява є підставою для реєстрації права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Дружба» за будь-якою особою, або, що з моменту її підписання право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «ДРУЖБА» переходить до будь-якої особи, отже, посилання у позові на порушення приватним нотаріусом приписів ч. 1 ст. 78 Закону України № 3425-ІХІІ щодо посвідчення справжності підпису на заяві, яка має характер угоди є необґрунтованим.

Таким чином, заява від 20.11.2017 року не мала характеру угоди, а нотаріус засвідчуючи справжність підпису, не посвідчував факти, викладені у заяві, а лише підтвердив, що підпис зроблено ОСОБА_3 і не повинен та не мав права витребувати додаткові документи, для встановлення фактів, викладених у документі.

Заява ОСОБА_3 , не містить у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини, а посилання на складення вказаної заяви під психологічним тиском з боку ОСОБА_4 , на що посилається позивач у позовній заяві не доведено у передбаченому законом порядку згідно статей 76-81 ЦПК України і не стосується дій нотаріуса. Судом також враховано, що заява датована листопадом 2017 року, тобто майже три роки до звернення до суду із даним позовом.

Твердження позивача про порушення ч. 1 ст.238 ЦК України під час вчинення нотаріусом нотаріальної дії також є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 238 ЦК України встановлено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

За змістом оскаржуваної нотаріальної дії є засвідчення справжності підпису на заяві, а не посвідчення довіреності чи договору, отже приписи ч. 1 ст. 238 ЦК України не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникають у зв`язку із посвідченням приватним нотаріусом справжності підпису на відповідній заяві.

Під час судового розгляду встановлено, що 13.12.2019 ОСОБА_3 до господарського суду Запорізької області подано позовну заяву (корпоративний спір) про визнання недійсним договору про відступлення частки в статутному капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» від 13.01.2017, скасувати рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Дружба» про погодження відчуження частки в статутному капіталі, оформленого протоколом № 1 від 13.01.2017; скасування державну реєстрацію змін: до установчих документів ТОВ «Дружба» за № 8000158 та відомостей про юридичну особу за № 9000158, що була проведена Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 20.02.201 (реєстратор Шолудько Світлана Володимирівна);до установчих документів ТОВ «Дружба» 26.04.2017 за № 0000158а до відомостей про юридичну особу 03.05.2017 року за № 1000158, яка була проведена Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради (реєстратор Давидюк Ліна Валентинівна).

Ухвалою господарського суду Запорізької області (суддя Горохов І.С.) від 17.12.20 у справі № 908/3467/19 відкрито провадження за зазначеним позовом, справа на даний час не розглянута.

Згідно письмових пояснень третьої особи, оригінал заяви ОСОБА_3 від 20.11.2017 було подано в якості доказу до справи №908/3467/19.

Отже, виходячи із предмета доказування у даній справі, з урахуванням перебуванням на розгляді господарського суду вищенаведеної цивільної справи, судом у даній справі не надається оцінка доводам позивача та доказам долученим до позову щодо правомірності договорів про відступлення частки у статутному капіталі від 13.01.2017 та від 26.04.2017, протокол загальних зборів ТОВ «Дружба» № 1 від 13.01.2017, статуту ТОВ «Дружба» відповідних реєстраційних дій.

Оспорювана заява не є правочином у розумінні статті 202 ЦК України, оскільки не спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а була лише одним із доказів, наданих стороною під час розгляду іншої справи.

З огляду на вищенаведене, позов є безпідставним, а відтак у його задоволенні слід відмовити.

Окрім вищенаведеного, судом також встановлено таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Крім того, відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1), так і інші юридичні факти (пункт 4).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Підстави позову ОСОБА_3 зводяться до того, що договір про відступлення частки в статутному капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» від 13.01.2017 є недійсним, а рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Дружба» про погодження відчуження частки в статутному капіталі, оформлене протоколом № 1 від 13.01.2017 підлягає скасуванню.Отже, фактично позивач незгодний з укладеним договором про відступлення частки в статутному капіталі та правомірність дій представника, а відповідність укладеного договору вимогам закону не є предметом цього позову, як і з`ясування обставин прийняття товариством рішення про погодження відчуження частки в статутному капіталі.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_3 зазначає, що діями нотаріуса порушено його корпоративні права, однак він просить визнати незаконними дії нотаріуса щодо посвідчення справжності підпису на заяві й не просить про поновлення чи визнання за ним будь-яких корпоративних прав. Отже, у цьому випадку має місце спір про право цивільне, яке в розрізі такого способу захисту своїх порушених прав, як оскарження дій нотаріуса, не може бути вирішений судом. Під час оспорення дійсності укладеного правочину застосування такого способу захисту може бути поєднано з іншим ефективним способом захисту цивільних прав з відповідним залученням відповідачів, які, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушили, не визнали чи оспорили суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,12,13,76-81,89,263-265,268,273,274-279 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_3 в особі представника адвоката Сердюченка Володимира Володимировича до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Надія Володимирівна, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» про визнання дій незаконними, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 07.08.2020 року. Повне рішення складено 11.08.2020 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова