Справа № 464/1440/20
пр.№ 2/464/824/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2020 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Комарницька Р.В.

представника відповідача Пархоменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ''Приватбанк'' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 27.06.2007 у розмірі 10 000 грн. та понесені судові витрати в сумі 1 762 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.06.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до даного договору відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, комісією та іншими витратами згідно умов. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала та станом на 30.11.2019 допустила заборгованість за договором, в розмірі 117 803,40 грн., з яких: 3 248,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 106 994,29 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом; 1 474 грн. 37 коп. - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 5 585,88 грн. - штраф (процентна складова). Виходячи з наведеного, АТ КБ «Приватбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву, позов заперечила повністю, зазначивши, що заперечує проти стягнення з неї заборгованості, оскільки 27.06.2007 року між нею та банком дійсно був укладений кредитний договір за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Користувалась карткою, недопускаючи жодних заборгованостей, однак восени 2014 року невідомі особи шахрайським способом заволоділи її коштами, які знаходились на вказаному картковому рахунку. З даного приводу вона зверталась із заявою до правоохоронних органів, у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження. Також, про шахрайські дії було повідомлено банк, де її запевнили, що банківську карту заблокують, а оскільки зняття коштів пов`язано із вчиненням злочину то жодних відсотків нараховано не буде. В подальшому, позивач дізналася, що відносно неї відкрито виконавче провадження, на підставі рішення суду з приводу стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Зазначене заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду, яку ухвалою Сихівського районного суду від 25.11.2019 року було залишено без розгляду. Зазначає, що банком заявлено позовні вимоги з приводу цих же обставин (той самий кредитний договір), лише в більшому розмірі. Також, вважає що банком безпідставно нараховано пеню, штрафи та відсотки, оскільки у заяві, яку підписувала з банком не зазначено про проценту ставку. Відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), звертає увагу суду на те, що на підтвердження позовних вимог банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, однак зазначений доказ вважає неналежним, оскільки такий не свідчить, що умови надання банківських послуг були укладені саме такого змісту, які позивач вважає узгодженими. Також, банком жодним платіжним документом, не підтверджено факт надання її грошових коштів. Крім того, просить застосувати строки позовної давності, які позивачем пропущено.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг із зазначенням персональних даних, адреси проживання, та іншої інформації необхідної для отримання кредитної картки. Підписавши таку заяву банк та відповідач приєдналися та зобов`язалися виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку, оскільки такі в сукупності складають Договір про надання банківських послуг. При укладенні договору сторонами були обумовлені усі істотні умови. На підтвердження суми заборгованості за кредитним договором банком подано розрахунок заборгованості, який відповідачем не спростовано та з якого вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувалася наданими коштами (розраховувалася в торгових мережах, знімала готівку в банкоматах, поповнювала кредитний рахунок). Щодо посилання відповідача на заволодіння коштами третіми особами, зазначає, що банк надав позивачу відповідь, що при аналізі ситуації, з приводу якого зверталась позивач, банком було встановлено що ОСОБА_1 самостійно перерахувала через банкомат зі своєї картки на іншу картку грошові кошти в сумі 3 500 грн. Також, зазначає, що позивачем не пропущено строку позовної давності, так як перебіг позовної давності щодо повернення кредиту починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а тому позивачем при зверненні до суду дотримано строкі позовної давності. Просить задоволити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явиввся, подав заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідча, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як передбачено статтею стаття 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підтвердження позовних вимог позивачем подано анкету-заяву підписану 27.06.2007 року ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, які в сукупності складають Договір про надання банківських послуг. З поданої заяви вбачається, що позивачу було надано картку із номером № НОМЕР_1 .

Із довідки наданої позивачем про видані карки клієнту, вбачається що між банком та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки : № НОМЕР_1 , при цьому зазначено дату відкриття 14.06.2007 року із терміном дії 06/11. А також картки за номерами : НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 30 листопада 2019 року становить 117 803,40 грн., з яких: 3 248,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 106 994,29 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом; 1 474 грн. 37 коп. - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 5 585,88 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) прийшла до висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не містять підпису боржника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду звернуто увагу на те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про надання кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зважаючи на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення із відповідачки заборгованості за відсотками, пенею та штрафи відсутні.

В частині стягнення суми отриманого тіла кредиту - 3248 грн. 86 коп. позов не підлягає до задоволення, у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1,5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

З огляду на наведене, зважаючи на те, отримання спірних кредитних коштів мало місце у вересні 2014р., про сумнівність вказаної операції відповідачкою повідомлено позивача, що підтверджується листом №20.1.0.0.0/7-20140908 від 06.10.2014р., відтак, саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності щодо вимог про стягнення тіла кредиту. Однак, із даним позовом позивач звернувся до суду лише 16.03.2020р., тобто, з пропуском трирічного строку позовної давності.

Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено.

Суд не прймає до уваги покликання позивача на початок перебігу строку позовної давності з наступного дня після закінчення строку дії картки відповідчки - 04.2018р., з огляду на наступне.

Як вбачається із анкети-заяви б/н від 27.06.2007 року відповідач отримала картку за № НОМЕР_1 , про що свідчить її підпис у відповідній графі анкети-заяви, термін дії зазначеної карки 06.2011р.

Відміток про отримання карток за номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 вказана анкета-заява не містить. Довідка позивача, у якій зазначено про отримання відповідачем кредитних карток із № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , строк дії останньої з яких 04.2018 р., не може бути взята судом до уваги, зважаючи на відсутність будь-якого підтвердження про фактичне отримання таких карток відповідачкою. Позивачем не надано суду жодних доказів, які б засвідчували факт отримання відповідачем вказаних карток (розписок, тощо), а факт їх отримання не визнається відповідачем.

Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 Цивільного кодексу України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 - 265 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 липня 2020 року.

Головуюча: