Провадження № 2/750/145/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

12.11.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та вирішити питання про судові витрати по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за час шлюбу з відповідачем вони придбали за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . 06 січня 2018 року розірвали шлюб, тому просила визнати придбане майно спільною сумісною власністю та визнати за нею та відповідачем право власності по Ѕ частині вказаної квартири.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача позов визнала.

Заслухавши пояснення представників та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 14.10.1995 року по 06.01.2018 року.

Під час подружнього життя за договором купівлі-продажу квартири від 12.05.2004 року ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина і чоловік мають рівні права володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином спірна квартира АДРЕСА_1 є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки представник відповідача визнала позов, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем та відповідачем право власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони.

Оскільки представник позивача за договором надавав лише послуги по складенню позову, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача 1200 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд не стягує понесені витрати за послуги по наданню консультацій з вивченням документів, а участі в судовому засіданні представник позивача не надавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у повернення сплаченого судового збору 742 грн. 78 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1200 грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50% судового збору в сумі 742 грн. 78 коп., сплаченого при поданні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 03.02.2020.

Суддя Л.В. Карапута