Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2020 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Панасюка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Казмірчук П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .

За вищезазначеною адресою зареєстрована відповідач.

Відповідач не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі і взагалі даним житлом вона не цікавиться.

Так як позивач є власником квартири, має право розпоряджатися майном на власний розсуд, але наявність реєстрації відповідача, яка добровільно не бажає знятися з реєстрації, не дає йому повністю реалізувати всі складові права власності, а саме розпоряджатися нерухомим майном.

Оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає та добровільно знятися з вищезазначеної реєстрації не бажає, позивач змушений звернутись до суду для захисту порушених прав.

Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Пояснив, що відповідач його невістка, на даний час перебуває в АТО та на протязі трьох з половиною років не проживає у його квартирі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась надіслала до суду відзив в якому позовні вимоги не визнала та просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки вона не втратила право на користування житловим приміщенням у зв`язку з тим, що вже тривалий час перебуває на військовій службі.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожний окремо суду пояснили, що знають відповідача це невістка позивача, вона на даний час перебуває в АТО та не бачили її вже три з половиною роки.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, та копії розпорядження міського голови №35-р від 19.02.2016 року ОСОБА_1 є власником ј частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6, 13).

В квартирі за вищевказаною адресою також зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до копії довідки Військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2020 р. №1614 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 15.02.2017 р. по теперішній час.

Правовідносини між сторонами витікають із здійснення права власності і регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд констатує, що правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.90). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.99).

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

До поважних причин закон відносить строкову службу в армії, навчання, робота за кордоном, лікування, тривалі відрядження, тощо. Власник житла і член його сім`ї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом.

Вирішуючи питання по суті позовних вимог суд враховує і правову позицію Верховного Суду, який розглядаючи справу про втрату права користування житловим приміщенням особи, яка з 2013 року не проживала у спірній квартирі прийшов до висновку, що тимчасова відсутність особи за місцем проживання у зв`язку з працевлаштуванням в іншому місті сама по собі не свідчить про постійну її відсутність, як підставу втрати права на житло (ВС/КЦС, справа № 644/10619/15-ц, 24.09.18).

Оскільки судом достовірно встановлено, що відповідачка перебуває на військовій службі, що, відповідно до діючого законодавства, є поважною причиною її відсутності за місцем проживання, позивач способом захисту обрав посилання на ч. 2 ст. 405 ЦК України відсутність відповідача-члена сім`ї в спірному житловому приміщенні понад строки встановленими в законі без поважних причин, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 282 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання відмовити повністю.
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 14.08.2020