Справа № 351/1580/16-ц
Номер провадження №2/351/5/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря - Лакусти М.З.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, мотивуючи тим, що на праві приватної власності його батькові ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала житлова квартира АДРЕСА_1 . Після його смерті спадкоємцями першої черги за законом став він, позивач, та його рідна сестра ОСОБА_6 , яка на даний час проживає за межами України.

Звернувшись у шестимісячний строк до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, йому було повідомлено, що його батько склав заповіт на користь іншої особи, який було посвідчено секретарем Устянської сільської ради.

Звернувшись до Устянської сільської ради йому було надано копію заповіту, посвідченого 30.11.2012р. секретарем Устянської сільської ради.

Вважає даний заповіт недійсним, оскільки волевиявлення його батька не було вільним та не відповідало його волі, так як на момент складання заповіту його батько протягом 20 років лікувався у психіатричному відділі Снятинської ЦРЛ з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. А тому, під час складання заповіту він не усвідомлював значення своїх дій. Просив визнати заповіт ОСОБА_5 посвідчений 30.11.2012р. секретарем Устянської сільської ради, недійсним.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові. Позивач зазначив, що його батько ОСОБА_5 у зв`язку із значним вживанням алкоголю не усвідомлював значення своїх дій і на момент складання заповіту його волевиявлення не було вільним та не відповідало його волі. Просив визнати заповіт недійсним.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили. Відповідачка пояснила, що померлий ОСОБА_5 являвся її рідним дядьком. У нього з позивачем були погані відносини. Спірна квартира належала ОСОБА_5 , однак він тривалий час, близько 6-7 років, проживав у свого брата її батька. Знаходився у адекватному стані. Відповідачка зазначила, що заповіт складений відповідно до закону, порушень при його складенні не було, так як ОСОБА_5 усвідомлював свої дії.

Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Із показів, допитаної в судовому засіданні, свідка ОСОБА_7 , яка працювала секретарем Устянської сільської ради в 2006-2015р.р., вбачається, що у 2012р. до сільської ради зателефонував брат ОСОБА_5 та повідомив, що останній бажає бачити працівника сільської ради, оскільки черех хворобу не може прийти сам. Прийшовши до господарства, в якому проживав ОСОБА_5 , останній сказав, що хоче скласти заповіт. Тоді повернувшись до сільської ради і взявши бланк заповіту, вона у присутності двох свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 посвідчила заповіт, який пізніше був зареєстрований в книзі обліку нотаріальних дій. Зазначила, що спадкодавець добровільно, при повній свідомості складав заповіт, який був прочитаний ОСОБА_5 та ним особисто підписаний.

Із показів, допитаної в судовому засіданні, свідка ОСОБА_10 , яка являється матір`ю відповідачки, вбачається, що у 2010р., на день смерті ОСОБА_5 проживав разом з ними, у господарстві її чоловіка, який є братом ОСОБА_5 .. Останній добровільно складав заповіт. Вона з чоловіком здійснювали догляд за ним, проводили його поховання. Позивач взагалі допомоги на утримання покійного батька ОСОБА_5 не надавав. Тому судом було ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів на утримання батька. Заповіт підписував ОСОБА_5 особисто.

Із показів, допитаної в судовому засіданні, свідка ОСОБА_11 , яка була дільничним лікарем у с. Устя в 2012р., вбачається, що у цей час ОСОБА_5 проживав у житловому будинку свого брата, в АДРЕСА_2 . Зазначила, що приходила до даного будинку та надавала медичну допомогу ОСОБА_5 , зокрема у нього були загальні захворювання. Вказала, що померлий ОСОБА_5 був при повній свідомості, у нього психічних розладів не було.

Із показів, допитаного в судовому засіданні, свідка ОСОБА_12 , який працює лікарем в Снятинській ЦРЛ, вбачається, що померлий ОСОБА_5 мав психічні розлади та проходив неодноразово лікування у медичному закладі. Хворого провідували його брат та дружина останнього. Зазначив, що встановити, чи усвідомлював значення своїх дій ОСОБА_5 на момент складання заповіту на користь ОСОБА_3 можна лише на підставі експертизи.

Із показів, допитаного в судовому засіданні, свідка ОСОБА_13 , який являється сусідом позивача, вбачається, що ОСОБА_5 проживав у спірній квартирі на початку 1990-х р.р., постійно зловживав алкоголем. З 2010р. він його не бачив. Зі слів позивача йому відомо, що покійний мав психічні розлади.

Із показів, допитаної в судовому засіданні, свідка ОСОБА_14 , яка являється сестрою дружини ОСОБА_5 , вбачається, що померлий постійно зловживав спиртними напоями та лікувався в психіатричній лікарні. Останній раз його бачила ще у 2010р..

Із показів, допитаної в судовому засіданні, свідка ОСОБА_15 , вбачається, що померлого ОСОБА_5 бачила у с. Устя Снятинського району, де проживала. ОСОБА_5 лікувався в психіатричній лікарні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Устя Снятинського району, Івано-Франківської області, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в т.ч. із частини квартири в АДРЕСА_3 , спадкоємцем якої за заповітом, посвідченим 30.11.2012р. секретарем Устянської сільської ради, є ОСОБА_3 ..

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1996р. ОСОБА_5 на праві приватної власності належала 1/4 частина квартири, що знаходить по АДРЕСА_3 .

Із довідки Снятинського РВВС № 2420 від 11.05.1983р. та виписки з протоколу спільного засідання ради громадськості і секції по роботі з м/л і батьками ОСОБА_16 Снятин від 27.04.1983р. вбачається, що ОСОБА_5 числився на обліку в інспекції в справах неповнолітніх Снятинського РВВС із 31.12.1982р. за зловживання спиртними напитками та злісне ухилення від виховання дітей, числився на обліку в наркологічному кабінеті. А також, ОСОБА_5 було попереджено за зловживання спиртним, за постійні бійки і скандали в сім`ї та негативний вплив на поведінку своїх дітей, за не виправлення ним своєї поведінки буде підніматися питання клопотання про направлення його на примусове лікування від алкоголю.

Із супровідного листа відділу внутрішніх справ Снятинського РВВС від 24.12.1977р. вбачається, що ОСОБА_5 23.12.1977р. направлений у Джурівську лікарню для проходження курсу лікування від алкоголю.

Із листа Снятинської ЦРЛ від 10.05.2019р. № 18/01-22 вбачається, що амбулаторна карта хворого ОСОБА_5 знаходиться у Снятинському районному суді , а тому інформації про стан хворого в психіатричному кабінеті немає. Стан хворого описаний у виписці № 2127/15, де хворий лікувався стаціонарно.

Відповідно до виписки № 2127/15 із медичної карти стаціонарного хворого у ОСОБА_5 встановлено діагноз: поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, виражена парціальна деменція; супутній діагноз: пневмосклероз, хронічний не обструктивний бронхіт, антеросклеротичний кардіосклероз, полінейропатія з порушенням ходи і статики.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 310/2018 від 31.12.2018р. ОСОБА_5 страждав розладами психіки та поведінки внаслідок зловживання алкоголю, синдромом залежності (хронічним алкоголізмом), що згідно МКХ-10 F10,2. Чи усвідомлював значення своїх дій ОСОБА_5 на момент складання заповіту на користь ОСОБА_3 не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю достатніх даних про психічний стан останнього в період часу, що цікавить суд.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом ст.1248, 1253 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися у присутності не менш як двох свідків; при цьому свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт; свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до статті 1247 ЦК України, якою встановлено загальні вимоги до форми заповіту, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними устаттях 1251-1252 цього Кодексу.

На підставі викладеного, судом встановлено, під час складання заповіту, посвідченого секретарем Устянської сільської ради Снятинського району, реєстраційний номер 37, за яким ОСОБА_5 заповів належне йому майно ОСОБА_3 , заповіт підписаний особисто заповідачем ОСОБА_5 , у присутності двох свідків, якими заповіт зачитано вголос та поставлено ними підписи.

А тому, судом не встановлено, що волевиявлення спадкодавця заповісти усе своє майно відповідачці ОСОБА_3 , не відповідало волі спадкодавця, а зміст волі є за визначенням первинним, перед формою.

Вказаний заповіт відповідає вимогам законодавства, оскільки було дотримано обов`язкову нотаріальну форму, а сам правочин відповідає волі спадкодавця та направлений на реалізацію його права власності в частині розпорядження належним йому майном, оскільки був підписаний з доброї волі за власним бажанням та з власної ініціативи власноручно спадкодавцем.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання такого заповіту недійсним необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 215, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.