Справа № 203/151/20
Провадження № 2/0203/469/2020
УХВАЛА

31 січня 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

у с т а н о в и в:

14 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

29 січня 2020 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, до канцелярії суду надійшла інформація з органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб в Дніпропетровській області.

Зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Кіровським районним судом м. Дніпропетровська та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Так, ч.1 ст.27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В силу ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Підсудність за вибором позивача це така підсудність, при якій позивачеві за певних умов надається право за своїм вибором пред`являти позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування визначається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місця перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою ведеться офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації.

Також, відомості про місце проживання та місце перебування особи вноситься до наступних документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Як видно з копії паспорту позивача доданого до позовної заяви серії НОМЕР_1 виданого Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 з 06 квітня 2000 року.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУМВС УДМС України в Дніпропетровській області від 22 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

В позовній заяві позивач, посилаючись на ст.28 ЦПК України зазначає, що звертається до суду за місцем її реєстрації та фактичного проживання.

На підтвердження свого проживання у м. Дніпро Центрального району позивачем не надано жодного доказу, а лише зазначено, що її місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Проте це не є належним підтвердженням зареєстрованого місця проживання позивача у встановленому законом порядку.

П.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, зазначена справа не підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська та відповідно до ст.ст.27,28 ЦПК України підлягає передачі на розгляд до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за зареєстрованим у законному порядку місцем проживання позивачки.

Керуючись ст. ст. 27, ч. 1,3 ст. 31, 258-260 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів передати на розгляд за підсудністю до до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (53213, м. Нікополь, вул. Шевченко, 201).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У відповідності до п.п. 15.5 ч. 1 Розділу VII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя М.О. Католікян