УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2020 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Колесник С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду, Національного агентства з питань запобігання корупції, Центру адміністративних послуг Харківської міської ради, Московського районного суду м. Харкова про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, стягнення шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2020 до Московського районного суду м. Харкова надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду, Національного агентства з питань запобігання корупції, Центру адміністративних послуг Харківської міської ради, Московського районного суду м. Харкова про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, стягнення шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить заборонити операторам Інтернет послуг ПрАТ «Київстар», ТОВ «Воля кабель», ТОВ «Макснет», групі компаній під торговою маркою «Тріолан» надання телекомунікаційних послуг мешканцям квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 будинку АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , також ГУ НП в Харківській області та УСБУ в Харківській області заборонити використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації в моєму і сусідніх будинках і зобов`язати їх вилучити у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації; заборонити центру адміністративних послуг здійснювати реєстрацію прав власності на квартиру по АДРЕСА_5 .

24.07.2020 ухвалою Харківського апеляційного суду визначено підсудність вказаної цивільної справи № 643/11019/20 за позовом ОСОБА_1 та заяви про забезпечення позову Київському районному суду м. Харкова.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2020, цивільну справу № 643/11019/20 було розподілено судді Колесник С.А.

03.08.2020 справа надійшла в провадження судді, про що свідчить запис у контрольному журналі судових справ та інших матеріалів, переданих до розгляду судді.

Суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених в ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документ, що підтверджує оплату судового збору.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати судового збору або відстрочити його сплату, в обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що протягом 2019 року він не отримував достатній дохід , який дозволив би йому сплатити судовий збір за подачу позову. Позивач зазначив, що його дохід склав 3000 грн.

Частиною 1 ст.136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший із батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASEOFKREUZv.POLAND) (Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Також, зокрема, у п.п. 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» («STANKOVv. BULGARIA») від 12.07.2007 (заява №68490/01), вказано про те, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Враховуючи, що відстрочка сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а також враховуючи, що в обґрунтування доводів клопотання не надано достатніх доказів на підтвердження того, що на час подачі позову майновий стан заявника перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі та враховуючи відсутність обставин, визначених законом, для відстрочення судових витрат, клопотання про відстрочку сплати суми судового збору задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлений показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102 грн., з 1 липня 2020 року 2197 грн.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору: за подання до суду позовної заяви майнового характеру поданою фізичною особою ставка судового збору справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанова № 3 від 01.03.2013 пункт 42 цієї постанови зазначено, що згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини».

Таким чином, оскільки позов стосується правочину щодо нерухомого майна, позивачу необхідно сплати судовий збір, як за вимогу майнового характеру.

Частиною 4 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-ІХ від 14.11.2019, поточна редакція від 30.07.2020 передбачено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року становить 2102 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру поданою фізичною особою ставка судового збору справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем ОСОБА_1 визначена ціна позову у розмірі 266680 гривень. Таким чином позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 2666 грн. 80 коп.

Крім того, в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем в позовній заяві не зазначений виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини.

Також, в порушення ч.5 ст.177 ЦПК України, позивачем не додано до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Клопотання позивача ОСОБА_1 щодо витребування доказів на підтвердження доводів позову задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Однак, позивачем не зазначено, які були ним вжиті заходи для отримання цих доказів самостійно, не надано доказів вжиття таких заходів або причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях ст.ст.175, 177 ЦПК України, тому суддя залишає її без руху.

Керуючись статями 175,177,185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення або відстрочення оплати судового збору - відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовити.

Матеріали цивільної справи позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Харківського апеляційного суду, Національного агентства з питань запобігання корупції, Центру адміністративних послуг Харківської міської ради, Московського районного суду м. Харкова про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, стягнення шкоди та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п"ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, інакше заява буде вважатись неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Колесник С.А.