Єдиний унікальний номер справи 183/463/20
Провадження № 2-о/183/71/20
У Х В А Л А

29 січня 2020 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г. Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить встановити юридичний факт наявності громадянства України у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Набережні Челни, Російської Федерації, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, бездітного, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що у відкриття провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України установлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема згідно з Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215.

Законодавством України з питань громадянства визначений вичерпний перелік документів, які подаються для обміну чи документування паспортом громадянина України або для встановлення чи оформлення належності громадянства України.

Зокрема, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копія паспорта громадянина колишнього СРСР, у разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР;

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Однією з підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року є постійне проживання особи або визначених цією статтею Закону кровноспоріднених родичів на території України до 24 серпня 1991 року.

Відповідно до пункту 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території яка стала територією України - для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилом ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що подана заява про встановлення юридичного факту наявності громадянства України у ОСОБА_1 , не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законом встановлений інший порядок його встановлення і у відкритті провадження у цій справі необхідно відмовити, роз`яснивши заявникові право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Повна ухвала суду складена і підписана 29 січня 2020 року.

Суддя Г.Є. Майна