№ 207/5020/15-ц
№ 2/207/211/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Онищенко Н.В.

представника позивача Багмет Д.С.

представника відповідача Переверзева І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнення заборгованості та зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Молчанової Лариси Олександрівни про визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнення заборгованості.

19 жовтня 2018 року суддею Баглійського районного суду м. Дніпродзежринська Дніпропетровської області Подобєд О.К. цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнення заборгованості та зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Молчанової Лариси Олександрівни про визнання договору поруки недійсним прийнято до свого провадження, у зв`язку із закінченням стоку повноваження у судді Бистрової Л.О.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що 26.09.2007 року АТ КБ "ПриватБанк" та відповідач уклали кредитний договір 1/078377Д, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 16 000 доларів США на термін до 24.09.2010 року. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 16 000,00 доларів США.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 03.11.2015 року ОСОБА_1 має заборгованість 21000,91 доларів США, що складається з 3870,23 доларів США- заборгованість за кредитом; 7104,47 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 10026,21 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.06.2010 року з ОСОБА_1 було стягнуто суму у розмірі 4074,33 доларів США. Різниця становить 16 926,58 долаоів США, крім того штрафи до відповідного договору: 10,86 доларів США; 846,33 доларів США. Отже заборгованість до стягнення становить 17783,77 доларів США, що за курсом 23,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.11.2015 року складає 409204,64 гривні.

Представник позивача в судове засідання з`явився, просив задвольнити позовні вимоги та тягнути з відповідачів зазначену суму. В задоволенні зустрічних вимог просила відмовити.

Представник відповідачів в судове засідання з`явився. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки в 2010 року банк звернувшись із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, скористався своїм правом вимоги дострокового припинення договору та виконання боргових зобов`язаньборжником, а тому нарахування процентів та штрафних санкцій, які передбачені договором після дострокового стягнення боргу на вимогу кредитора є таким, що суперечить закону. Крім того вважає, що сплинув строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2007 року АТ КБ "ПриватБанк" та відповідач уклали кредитний договір 1/078377Д, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 16 000 доларів США на термін до 24.09.2010 року.

З додатку № 1 до кредитного договору № 1/078377Д вбачається, що строк виконання основного зобов`язання припадав на 24.09.2010 року.

У липні 2009 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про дострокове погашення кредиту.

10.06.2020 року Заочним рішенням Баглійського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було повністю задоволено вимоги позивача та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1/078377 від 26 вересня 2007 року в розмірі 4 074,33 доларів США.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з вимогами ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ч.ч. 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Тобто на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Керуючись Постановами Великої Палати Верховного суду від 11.07.2018 року (справа № 545/2544/16-ц), 04.07.2018 року (справа № 310/11534/13-ц) суд робить висновок, що вимоги про стягнення загального залишку заборгованості за кредитом не підлягає задоволенню, оскільки вже стягнуті на підставі Заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.06.2010 року.

Крім того, дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов подано із порушенням ст. 258 ЦК України.

Оскільки, враховуючи умови п. 1.3 Кредитного договору № 1/078377Д та додатку №1 до вказаного договору, яким встановлено графік погашення кредиту, відсотків і винагороди строк виконання основного зобов`язання припадав на 24.09.2010 року, тобто 25.09.2010 року у позивача виникло право звернення із позовом до суду. Отже керуючись положенням ст. 257 ЦК України строк позовної давності в даному випадку спливає 25.09.2013 року, а позивач звернувся до суду 30.11.2015 року.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1052/1 від 21.09.2007 року.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦУ України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже термін дострокового повернення кредиту настав 10.06.2010 року, однак АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вимогами до поручителя лише 30.11.2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку.

На підставі викладених підстав, суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним.

Керуючись 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 207, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638,1050,1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним- відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя О.К. Подобєд