Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3966/17 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 24 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №274/3966/17 за позовом Комунального підприємства «Бердичівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Замеги О.В. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017року КП «Бердичівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 20 098, 08 грн. за період з 1 січня 2008 року по 30 квітня 2018 року.

В обгрунтування позовних вимог вказало, що ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та споживачем послуг з централізованого опалення теплопостачання гарячої води. Згідно публічного договору про надання житлово-комунальних послуг, який було укладено з відповідачем шляхом опублікування 23 травня 2008 року у спецвипуску газети «Земля Бердичівська» та 14 липня 2017 року у спецвипуску газети «РІО-БЕРДИЧІВ» «Про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води» між позивачем та відповідачами встановлені фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Оскільки відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за договором, а саме несвоєчасно оплачував спожиті комунальні послуги, утворилась заборгованість , яку позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 вересня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" заборгованість за житлово-комунальні послуги з теплопостачання за період з 01 січня 2008 року по 30 квітня 2018 року в сумі 20 098 гривень 08 копійок. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та був позбавлений можливості заявити клопотання про застосування позовної давності, яку позивачем пропущено. Окрім того зазначає, що відповідно до акту від 20.10.2010 квартира у АДРЕСА_2 відключена від центрального опалення, що підтверджується актом про відключення від центрального опалення, про що позивачу було відомо.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Бердичівтеплоенерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що в рішенні суду зазначено, що відповідач та його представник належним чином повідомлені про розгляд справи, відзиву на позовну заяву не подали. Позивач також вказує, що на підприємстві відсутній акт припис №133 від 20.10.2010, на який посилається відповідач, він не підписаний, не завірений печаткою, його копія не чітка. У позивача відсутні будь-які документи, які б свідчили про від`єднання даного споживача від мереж централізованого опалення. Щодо застосування позовної давності позивач зазначає, що ні від відповідача, ні від його представника не надходило жодних заяв і клопотань про застосування строків позовної давності. Окрім того, позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 14.1. публічного договору «Про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води», який 23 травня 2008 року був опублікований у спецвипуску газети «Земля Бердичівська», сторони домовилися, що строк позовної давності, який застосовується до умов даного договору становить 5 років. Крім того, 14.07.2017 також опублікований змінений публічний договір «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» в спецвипуску газети «РІО-БЕРДИЧІВ» за № 56 ( НОМЕР_1 ), в якому п.1 розділу 13 «Інші умови» також узгоджено, що строк позовної давності, який застосовується до умов даного договору становить 5 років.

Сторони до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

КП «Бердичівтеплоенерго» направило клопотання про розгляд справи без його представника, проти доводів апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2018 року Бедичівським міськрайонним судом Житомирської області ухвалено заочне рішення яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Бердичівтеплоенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги з теплопостачання за період з 1 січня 2008 року по 30 квітня 2018 року в сумі 20 098,08грн.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.06.2019 за заявою ОСОБА_1 зазначене рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду.

30 вересня 2019 року Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області знову ухвалено заочне рішення яким позов КП «Бердичівтеплоенерго» задоволено.

Ухвалою суду від 15.05.2020 відмовлено у прийнятті повторної заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 30 вересня 2019 року.

Вирішуючи спір КП «Бердичівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати комунальних платежів, було порушено право позивача на своєчасне отримання платні за надані послуги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 93507209 від 02 серпня 2017 року (а.с. 12).

Довідкою МК ВЖРЕП № 7 від 07 серпня 2017 року № 3031 підтверджується, що ОСОБА_1 проживає за зазначеною адресою без реєстрації (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2008 року шляхом опублікування у спецвипуску газети «Земля Бердичівська» публічного договору «Про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води» між Комунальним підприємством «Бердичівтеплоенерго» та ОСОБА_1 встановлені фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води (а.с 10-11).

14.07.2017 також опублікований змінений публічний договір «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» в спецвипуску газети «РІО-БЕРДИЧІВ» за № 56 ( НОМЕР_1 ), що не спростовано відповідачем.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за комунальні послуги з теплопостачання за період з 01 січня 2008 року по 30 квітня 2018 року складає 20 098, 08 грн.(а.с. 8, 18-20).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано застосував до спірних правовідносин Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, Закон України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Так, відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов`язків споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно ч. 1 ст. 32 зазначеного Закону плата за послуги нараховується щомісячно.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Встановивши, що відповідачем не виконувались належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних платежів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що було порушено право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги.

Доказів про звернення до позивача із заявами та скаргами щодо неналежного надання послуг по централізованому опаленню постачанню гарячої води матеріали справи не містять.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що до суду він не викликався, а тому позбавлений був можливості надати відзив на позовну заяву та заявити клопотання про застосування позовної давності спростовуються матеріалами справи, оскільки за повідомленням Укрпошти ОСОБА_1 письмово відмовився одержувати судову повістку про розгляд справи за наслідками якої було ухвалено оскаржуване судове рішення(а.с.61).

При цьому відповідач викликався саме за адресою: АДРЕСА_3 , що спростовує доводи в апеляційній скарзі про те, що відповідач проживає і зареєстрований за цією адресою, однак в позовній заяві зазначена інша адреса.

Отже, оскільки відповідач не з`явився до суду першої інстанції, не подавав будь-яких клопотань та заяв до суду, у тому числі про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому колегія суддів враховує, що по справі двічі ухвалювалось заочне рішення, тобто відповідач знехтував своїми процесуальними правами щодо участі в судовому засіданні чи захисті своїх прав шляхом реагування на виклики суду процесуальними діями, документами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що квартира АДРЕСА_1 відключена від центрального опалення, що підтверджується актом від 20.10.2010 року, не можуть бути враховані, оскільки не підтверджені доказами в контексті вимог цивільно-процесуального законодавства (ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Акт припис №133 від 20 жовтня 2010 року, на який посилається відповідач (а.с.43,88), не містить доступної інформації, оскільки якість копії не дає можливості його прочитати. До того ж законність відключення від центрального опалення актом-приписом теплової інспекції не підтверджується.

Окрім того, довідкою Бердичівського відділення ПАТ "Житомиргаз" від 04.04.2019 за № 100-Лв-5787-0419 підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_2 від споживача ОСОБА_1 не було жодного звернення, щодо реконструкції системи газопостачання ( а.с.63).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення.

Підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 01.10.2020.

Головуючий Судді