Провадження № 2/686/520/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Приступи Д.І.,

секретаря Медвідь М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ДП Радгосп «Лісогринівецький» про позбавлення права користування деревними насадженнями в межах державного акту,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП Радгосп «Лісогринівецький» та просить позбавити відповідача права користування деревними насадженнями, які знаходяться за межами с.Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області біля урочища Видрові Доли, ліс Лісогринівецький, та біля урочища Козярка в межах державного акту на вічне користування землею колгоспами №536253 та визнати вказаний державний акт недійсним.

Вказує, що зазначений державний акт є незаконним та порушує його особисті немайнові права.

Позивач подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Повноважний представник відповідача в відзиві на позов та в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вказував на їх безпідставності та просив в позові відмовити. Також подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необгрунтованість позову та про необхідність відмови в його задоволенні.

Як встановлено судом, позивач, мешкаючи у с. Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області для особистих потреб, зрізав сухостійне дерево, проте директор ДП Радгоспу «Лісовогринівецький» заборонив вчиняти йому такі дії та пояснив, що дані лісові насадження знаходяться в межах дії Державного акту на вічне користування землею колгоспами №536253, що є державною власністю.

Так, позивач звернувся до ДП Радгоспу «Лісовогринівецький» з проханням надати копію документів, які підтверджують право користування такими лісовими насадженнями даним підприємством.

Вказані обставини визнаються сторонами.

Позивач не погоджуючись з вказаними діями та обставинами, звернувся з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи в позові, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.1957 року на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Перемога» с. Лісові Гринівці та с. Скаржниці про створення на базі колгоспу «Перемога» радгоспу лікарських рослин та постанови Хмельницького бюро обкому КП України та облвиконкому від 29.04.1957 року «Про перехід колгоспу в радгосп Міністерства охорони здоров`я» було створено радгосп лікарських рослин.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року №380 «Про збільшення виробництва лікарської рослинної сировини і препаратів з неї» спеціалізовані радгоспи по вирощуванню лікарських рослин передані Українському державно-акціонерному консорціуму "Укрфітотерапія".

27.05.1993 року розпорядженням представника Президента України радгосп лікарських рослин перереєстровано на радгосп «Лісовогринівецький» (форма власності - державна).

Відповідно до Розпорядження KM України № 158-р від 13.04.07 року Радгосп «Лісовогринівецький» віднесено до сфери управління Мінагрополітики.

Радгосп «Лісовогринівецький» є правонаступником колгоспу «Перемога» та радгоспу лікарських рослин, до нього перейшло право користування земельною ділянкою, якою користувались підприємства-попередники, в межах відповідно до державного акту на вічне користування землею колгоспами № 536253.

Об`єктивним, на думку суду, є посилання відповідача на те, що ст.125 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує вже діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року. Оскільки, відповідно до абз.2 п.5 Постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української PCP» - громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Відповідно до ч.3 ст.15 ЗК УРСР - земля, яку займають колгоспи, закріплюється за ними в безстрокове користування.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2005р. у справі № 1-17/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України. Конституційний Суд України дійшов висновків про те, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою, а в п.5.6. цього Рішення Конституційний Суд України встановив, що "підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний Кодекс серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки".

Відповідно до загального правила, закріпленого ст.ст. 104-109 Цивільного кодексу України при реорганізації юридичної особи до її правонаступника переходить майно (права і обов`язки) реорганізованої особи. Аналогічні приписи містила ст. 37 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та Закон України "Про підприємства в Україні", які діяли до набуття чинності Цивільним кодексом України. Земельний кодекс України не містить виключень з цього загального правила, в т.ч. виключень щодо переходу до правонаступника права користування земельною ділянкою.

Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Таким чином, майнові права, в т.ч. право постійного користування земельною ділянкою, розташованою на території Лісовогринівецької сільської ради, перейшло до радгоспу «Лісовогринівецький» в порядку правонаступництва у складі іншого майна разом, в тому числі, з об`єктами нерухомого майна, розташованими на частинах земельних ділянок і держава визнає цей факт на підставі ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Відповідно до ч.1 ст.19 ЗК У PCP - колгоспи, радгоспи, інші підприємства, організації і установи у встановлених законом випадках можуть надавати з закріплених за ними земель земельні ділянки у вторинне користування.

Радгосп «Лісовогринівецький» не приймав рішення щодо добровільної відмови від користування земельною ділянкою, в порядку статтей 141, 142 Земельного кодексу України, добровільної відмови від користування частиною земельного масиву чи деревними насадженнями Хмельницькій райдержадміністрації Радгосп, а також органи управління підприємства - Концерн "Укрфітотерапія" Мінагрополітики України також не надавали.

Згідно вказаних вище положень Земельного кодексу України, розпорядження земельними ділянками, що знаходяться в користуванні здійснюється виключно за згодою землекористувача, яким є Радгосп "Лісогринівецький".

Відповідно до Постанови Верховної Ради Української PCP "Про земельну реформу" №563-XII від 18.12.1990 року здійснення земельної реформи покладено на обласні, районні, міські, селищні і сільські Ради народних депутатів і Раду Міністрів Української PCP, яких зобов`язано до 15.03.1991 року провести інвентаризацію земель усіх категорій визначивши ділянки, що використовуються не за цільовим призначенням, нераціонально або способами, які призводять до зниження родючості грунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки, тощо.

Відповідно до п.4 зазначеної Постанови місцеві Ради народних депутатів на підставі матеріалів інвентаризації земель та відповідно до ст.27 Земельного кодексу Української PCP зобов`язано вирішити питання про припинення права користування ділянками, щоб використовуються не за цільовим призначенням, з порушенням встановлених вимог, а також нераціонально, і передачу їх до складу земель запасу для наступного надання y першочерговому порядку громадянам для організації селянських (фермерських) господарств ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва.

З Рішення Лісовогринівецької сільради №1 від 18.01.1991 року випливає, що ним схвалювались матеріали інвентаризації земель 1990 року, розроблені земельною комісією за участю спеціалістів філіалу Інституту "УкрНДІземпроект" згідно з додатками №1; 2, 3 та встановлено на довічне право власності земель радгоспу лікарських рослин с.Лісові Гринівці в кількості 2 628,2 га, що підтверджується державним актом на вічне користування землею колгоспами № 536253.

Відповідно до ч.4 ст.16 ЗК УРСР 1970 року надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться тільки після вилучення даної ділянки.

Відповідно до ст.144 ЗК УРСР 1970 року (введено в дію з 01.01.1971 року) та ст. 80 ЗК УРСР 1990 року (введено в дію з 15.03.1991 року) землями запасу визнаються всі землі, Не передані у власність або не надані у постійне (безстрокове або довгострокове за ЗК УРСР 1970 року) користування. До них належать також землі, право власності або користуванні якими припинено відповідно до статей 27 і 28 цього Кодексу (припинення праві користування землею).

Отже, однією з обов`язкових ознак земель запасу є беззаперечне припинення права постійного користування ними попередніми користувачами.

Згідно ст.4 ЗК УРСР 1990 року, землі сільськогосподарських науково-дослідних установ і навчальних закладів та їх дослідних господарств, учбових господарств навчальних закладів, державних сортовипробувальних станцій і сортодільниць, елітно-насінницьких і насінницьких господарств, племінних заводів, племінних радгоспів і конезаводів, господарств по вирощуванню хмелю, ефіроолійних, лікарських рослин, фруктів і винограду не можуть передаватися у колективну та приватну власність, а залишаються в державній власності виключно для зазначених цілей.

Відповідно до ч.1 ст.24 ЗК України державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як встановлено судом право користування радгоспу лікарських рослин та Радгоспу "Лісовогринівецький" земельними ділянками не припинено.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, серед інших, належить підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок.

Відповідно до п. „в" ст.5 ЗК України земельне законодавство базується на принципі невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Хмельницька районна державна адміністрація своєю діяльністю зобов`язана забезпечувати виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня, забезпечувати реалізації інших наданих державою, а

також делегованих відповідними радами повноважень, керуючись принципами верховенства права та законності.

Радгосп "Лісогринівецький" є державним підприємством.

Згідно статті 13 Цивільного кодексу України - не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Враховується, що державні акти, видані до 1 січня 2013 року, залишаються чинними й надалі посвідчуватимуть права на земельні ділянки.

Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ЗУ «Про правонаступництво» від 12 вересня 1991 року та Конституції України ДП Радгосп «Лісовогринівецький» продовжує користуватись землею та деревними насадженнями у відповідності до Державного акту на вічне користування землею колгоспами №536253 від 28 вересня 1951р., які знаходяться та мають назви:

-ліс Лісовогринівецький

-ліс біля урочища ОСОБА_2

-ліс біля урочища Козярка.

Враховуючи вище викладене, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.259, 263, 265, 354 ЦПК України,

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.І. Приступа