Справа №155/879/20
Провадження №2/155/666/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Журавниківської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати в порядку спадкування за законом першої черги за нею право власності на земельну ділянку площею 2,19 гектарів, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0147947 як на спадкове майно, що залишилося по смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також просить визнати в порядку спадкування за законом першої черги за нею право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,25 гектари для будівництва та обслуговування будівель та земельної ділянки, площею 0,40 гектари для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Журавниківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 28 грудня 1993 року №17/2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Позивач є її спадкоємицею за законом, прийняла спадщину. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити.

Представник відповідача - Журавниківської сільської ради Горохівського району Волинської області в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0147947 від 05 травня 1997 року , вбачається, що даний сертифікат видано ОСОБА_2 - члену колективного сільськогосподарського підприємства селянська спілка « Зоря», на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Зоря» розміром 2,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Довідкою виданою виконавчим комітетом Журавниківською сільської ради Горохівського району Волинської області від 13 березня 2018 року №172 стверджується, спадкодавець ОСОБА_2 , була зареєстрована до дня смерті одна, проте в зв`язку із хворобою із нею проживав без реєстрації онук із сім`єю - ОСОБА_3 , який доглядав за хворою бабою. Спадкодавець на день смерті в юридичному шлюбі не перебувала. Шлюб було розірвано і місце перебування чоловіка невідоме. Заповіт ОСОБА_2 в Журавниківській сільській раді Горохівського району Волинської області не посвідчувався. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_2 є її дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка відмовилась від спадщини згідно поданої заяви зареєстрованої по реєстру №19 від 13 березня 2018 року.

Відповідно до відповіді надої від Горохівської Державної нотаріальної контори Волинської області від 25 вересня 2020 року №01-09/747, вбачається, що в спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності спадкової справи та наявності заповітів після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після померлої ОСОБА_2 , прийняла спадщину.

А тому, суд вважає, що ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги після померлої ОСОБА_2 має право на спадкування її майна але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому суд визнає за позивачем право власності на земельну ділянку яка перебуває у колективній власності Селянської спілки «Зоря» розміром 2,19 гектари в умовних кадастрових гектарах відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0147947.

Разом з тим, відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з виписки із рішення Журавниківської сільської ради народних депутатів Горохівського району №17/2 від 28 грудня 1993 року, ОСОБА_2 було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування будівель площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га.

Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом. Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке мала за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно.

Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Позивач в заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача відмовилася.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.392, 1225 ЦК України, ст.ст.527, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.125 Земельного кодексу України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за законом першої черги за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Селянської спілки «Зоря» розміром 2,19 в умовних кадастрових гектарах відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0147947, як на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати в порядку спадкування за законом першої черги за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування будівель та земельної ділянки, площею 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Журавниківської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 28 грудня 1993 року №17/2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий