Справа № 463/5174/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/4085/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвоката Богомазової І.О. на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи: Львівської міської ради, про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до Личаківського районного суду міста Львова з позовом до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 117 230,85 грн. та моральної шкоди у розмірі по 25 000 грн. для кожного з позивачів.

Позов мотивують тим, що ОСОБА_2 19 липня 2018 року близько 09.00 год. припаркував автомобіль марки «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 біля будинку АДРЕСА_1 . Даний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_1 . Право на керування цим транспортним засобом надано ОСОБА_2 . Через деякий час після паркування ОСОБА_2 побачив, що на автомобіль впало дерево, яке пошкодило лобове скло, капот та передній бампер. Після огляду дерева по зовнішніх ознаках було помітно, що корінь дерева прогнив, що зумовило втрату стовбуром міцності та стало причиною падіння. Цього ж дня ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області для проведення перевірки за наведеним фактом. Відповідно до висновку експерта № 119 від 29.09.2018 року, вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових вказаного автомобіля марки «Hyundai Tucson» від виявлених на момент огляду, який був проведений 24.07.2019 р., пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 114 402,61 грн. Про час та місце проведення експертизи позивачі повідомляли Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради. Вартість проведення такої становила 2 615 грн.. Крім цього, відповідно до листа Львівського регіонального центру з гідрометереології небезпечні явища у період з 06.00 год. до 12.00 год. 19.07.2019 р. не спостерігались, максимальна швидкість вітру становила 7 м/с, що засвідчує факт відсутності причинно-наслідкового зв`язку падіння дерева і погодних умов. Відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил утримання зелених насаджень, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів, які мають обов`язок щорічно обстежувати зелені насаждення та виявляти аварійні дерева. Відповідно до п.5.2.1 «Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 777 від 14.07.2016 р., на районні адміністрації, як виконавчий орган ради, покладається забезпечення благоустрою району. Вказаним положенням передбачено, що саме на районні адміністрації покладається підготовка розпоряджень щодо виявлення аварійних, сухостійних та фаутних дерев. Організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева не може бути покладено на міську раду, як орган місцевого самоврядування. Знаходження земельної ділянки у віданні Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради покладає на неї відповідальність та облік всіх об`єктів, розташованих на цій ділянці або визначення їх власника. Внаслідок бездіяльності відповідача щодо не призначення балансоутримувача об`єкта благоустрою та нездійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території, позивачу заподіяно майнову шкоду. Крім цього, зазначають, що у зв`язку із падінням дерева на автомобіль, ОСОБА_1 як власник автомобіля, пережила та досі відчуває хвилювання за своє майно, яке постраждало, були порушені звичайні для позивачів нормальні життєві зв`язки, що виплинуло на організацію їх щоденного побуту. Для організації свого життя та побуту їм необхідно було прикладати додаткових зусиль. Крім цього, у ОСОБА_2 відбулось погіршення стану здоров`я. Зокрема, у день падіння дерева на автомобіль, була викликана бригада швидкої допомоги для надання медичної допомоги ОСОБА_2 . Відновлення цивільних прав потребує значних фізичних та психологічних сил. Виходячи з принципів розумності та справедливості, вважають що достатній та справедливий розмір відшкодування моральної шкоди для позивачів становить 25 000 грн. для кожного із них. Стягненню у їх користь підлягають понесені ними судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Оскаржуваним рішенням суду відмовлено у задоволені позовних вимог повністю.

Рішення оскаржила представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на його необґрунтованість та незаконність. Стверджує, що організація благоустрою населених пунктів та здійснення контролю за станом благоустрою є повноваженням виконавчих органів Львівської міської ради. Покликається на позицію викладену у Постанові Верховного Суду України від 4 квітня 2018 р. у справі № 2-1474/11-ц про те, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева не може бути покладено на міську раду, як орган місцевого самоврядування. Звертає увагу, що причиною падіння дерева є ураження дерева кореневою гниллю, починаючи з рівня кореневої шийки. Дані ознаки (ураження кореневою гниллю) засвідчують те, що дерево є аварійним. Звертає увагу, що жодних обстежень з метою виявлення аварійних дерев зі сторони відповідача не здійснювалося. Стверджує, що саме на районні адміністрації покладається підготовка розпоряджень щодо видалення аварійних, сухостійних та фаутних дерев; у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян або юридичних осіб. Отже судом неправильно застосовано норми матеріального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ст.369 ч.1 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ст. 268 ч.5 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 володіє на праві власності автомобілем марки «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а позивач ОСОБА_2 має право на керування даним транспортним засобом.

Встановлено, що 19 липня 2018 р. на припаркований на вул.Пекарській, 54 у м. Львові автомобіль марки «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 впало дерево та пошкодило лобове скло, капот і передній бампер.

Відповідно до висновку експерта № 119 від 29.09.2018 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових вказаного автомобіля марки «Hyundai Tucson» від виявлених на момент огляду, який був проведений 24.07.2019 р., пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 114 402,61 грн. Вартість проведення експертизи становить 2 615 грн.

Відповідно до листа Львівського регіонального центру з гідрометереології небезпечні явища у період з 06.00 год. до 12.00 год. 19.07.2019 р. не спостерігались, максимальна швидкість вітру становила 7 м/с.

Відповідно до Акту огляду від 19.07.2018 р. падіння дерева каштану кінського сталося внаслідок ураження кореневою гниллю, починаючи з кореневої шийки.

Позивач ОСОБА_2 звернувся з заявою до Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області для проведення перевірки за наведеним фактом. Вказаний підрозділ правохоронного органу прийшов до висновку про відсутність ознак складу адміністративного правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що обов`язок по сплаті відшкодування шкоди внаслідок падіння дерева несе орган місцевого самоврядування, як балансоутримувач зелених насаджень.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучити для цього інші підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Частиною 1 п.7 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно з ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 цього Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011 р. «Про Правила благоустрою м.Львова» у п. 2.2 визначено, що до об`єктів благоустрою міста належать:

2.2.1. Території загального користування:

2.2.1.4. Вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки.

Пунктом 2.3.2 Ухвали Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011 р. «Про Правила благоустрою м.Львова» передбачено, що елементами благоустрою є зелені насадження (у тому числі сніго-, шумозахисні та протиерозійні) вздовж вулиць і доріг, у парках, скверах, на алеях, бульварах, у садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України затверджені наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105 (далі Правила утримання зелених насаджень). У п. 3.2 цих Правил зазначено, що до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Згідно з п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі.

Відповідно до розділу 12 Правил утримання зелених насаджень з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Згідно п.9.1.11.3 Правил утримання зелених насаджень під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі).

Відповідно до п. 9.1.12. Наказу № 105 від 10.04.2006 «Про затвердження Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України» аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Відповідно до підпункту 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до п. 4.34, 4.35 «Положення про Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради», затвердженого рішенням виконкому від 01.11.2016 № 977, до повноважень Личаківської районної адміністрації належить здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, координація роботи підприємств, що здійснюють утримання та експлуатацію житлового фонду, на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до п. 5.2.1. Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради № 777 від 14.07.2016 р., на районні адміністрації, як виконавчий орган ради, покладається забезпечення благоустрою району та залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення.

Згідно п. 5.2.13. Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради на районні адміністрації покладається підготовка розпоряджень щодо видалення аварійних, сухостійних та фаутних дерев; у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян або юридичних осіб.

У постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 р. у справі № 2-1474/11-ц міститься правовий висновок, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди, внаслідок падіння дерева не може бути покладено на міську раду, як орган місцевого самоврядування.

Враховуючи встановлене, колегія суддів вважає вимогу позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради матеріальної шкоди в розмірі 117 230,85 грн. підставною.

Стаття23 ЦК України передбачає що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Колегія суддів вважає, що не доведено причинний зв`язок між фактом падіння дерева на автомобіль та душевними стражданнями, завданими позивачам у зв`язку з цим. Стягнення майнової шкоди належить вважати належною сатисфакцією.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем 2 ОСОБА_2 , представником ОСОБА_3 надано копію договору-доручення про надання правової допомоги № 1032 від 20.02.2019 р., копію додаткової угоди до договору-доручення про надання правової допомоги № 1032 від 03.06.2019 р., копію акту виконаних робіт від 09.09.2019 р. на суму 5 600 грн., квитанції про оплату за правові послуги на р/р АО «Лемеха та Партнери» на суму 5 600 грн.

Давши оцінку зазначеним доказам, врахувавши те, що предметом даного спору є відшкодування майнової шкоди у розмірі 117 230, 85 грн. та моральної шкоди для кожного з позивачів у розмірі по 25 000 грн., апеляційний суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу, які належним чином підтверджені, підлягають стягненню із відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 3 920 грн.

За статтею 376 ч.1 п.3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2 930,77 грн.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,4, 383,384, 389-391ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвоката Богомазової І.О. задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (79017, м.Львів, вул. К.Левицького,67, 6) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 117 230,85 грн. (сто сімнадцять тисяч двісті тридцять грн. 85 коп.) майнової шкоди, 3 920 (три тисячі дев`ятсот двадцять) грн. витрат на правничу допомогу та 2 930,77 грн. (дві тисячі дев`ятсот тридцять грн. 77 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк