Справа № 740/3238/20
Провадження № 2/740/1124/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретарів судового засідання Кубрак Н. М., Бережняк О. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Подлуцький Максим Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про звільнення від сплати аліментів,

установив:

29 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив звільнити його від сплати аліментів за рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року.

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року, ухваленим у справі № 740/2140/19, стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітню непрацездатну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 02 травня 2019 року і на весь період проживання ОСОБА_2 з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 та опікування нею.

У справі № 740/2140/19 міститься довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області) від 10 вересня 2019 року, згідно з якою ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, сума якої за період із січня по червень 2019 року складає 11 920,27 грн, що в середньому становить 1 987,00 грн щомісячно, а також довідка ГУ ПФУ в Чернігівській області від 12 вересня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_3 отримує соціальну пенсію, сума якої за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року складає 17 963,00 грн, що в середньому становить 1 497,00 грн щомісячно. Таким чином, непрацездатна дочка та її мати отримують дохід, який у сукупності становить 3 484,00 грн на місяць, у той час як позивач отримує пенсію за віком у розмірі 1 497,00 грн щомісячно. Тобто дохід відповідачки і третьої особи більше ніж удвічі перевищує дохід позивача, і це не враховуючи аліментні платежі.

Позивач зауважив, що чинне законодавство України передбачає рівні умови матеріального забезпечення як для позивача, так і непрацездатної дочки. Незважаючи на це, вказаним рішенням суду, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, стягнуто з позивача аліменти на повнолітню непрацездатну дочку. За твердженням позивача, ухвалюючи вказані рішення, суди фактично позбавили його без засобів для існування.

Зокрема, при розгляді вказаної вище справи суди взяли до уваги довідку територіального сервісного центру 7443 від 13 червня 2019 року, згідно з якою за позивачем зареєстрований вантажний автомобіль марки Ifa, 1977 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цей автомобіль перебуває на подвір`ї місця проживання та реєстрації відповідачки і третьої особи. Доводи позивача про те, що вказаному автомобілю 43 роки та що він у несправному стані, фактично є металобрухтом, судом до уваги не взято.

Крім цього, позивачу на праві власності належить земельна ділянка (пай) площею 1,4600 га, яка розташована на території Галицької сільської ради, проте доходу від неї позивач не отримує, оскільки ця земельна ділянка самостійно обробляється, в оренду чи інше платне користування позивач її не здає.

Рішенням Виконавчого комітету Бурківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 20 серпня 2009 року № 35 позивача призначено опікуном рідного брата ОСОБА_4 , 1956 року народження, який є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, що покладає на позивача додаткові обов`язки та матеріальний тягар.

Позивач послався на скрутний матеріальний стан, оскільки його доходом є виключно пенсія за віком у розмірі близько 1 500,00 грн у місяць, а за вирахуванням аліментів у сумі 500,00 грн - становить 1 000,00 грн у місяць, що позбавляє його засобів для існування, неможливості придбання продуктів харчування та ліків для себе та брата, опікуном якого він є. Указані обставини, на його думку, свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 188 Сімейного кодексу України (далі - СК України), для звільнення його від сплати аліментів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Подлуцький М. О. підтримали позов та просили його задовольнити. Представник позивача послався на ст. 198 СК України, за якою батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Зокрема, зазначив, що зареєстрований за позивачем автомобіль не належить йому на праві власності, а тільки на праві користування. Більше того, автомобіль у несправному стані, про що свідчать фотокартки, додані до позовної заяви. У рішенні суду від 19 листопада 2019 року не встановлено загального розміру доходу позивача. Як опікун свого брата, позивач не отримує доходу від держави. Матеріальну соціальну допомогу отримує не позивач, а брат. Реальний дохід позивача - лише пенсія в мінімальному розмірі. Потреба в лікуванні дочки не входить до аліментів за положеннями СК України.

Відповідачка ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 та їхній представник - адвокат Гордієць Вікторія Станіславівна у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні.

У відзиві на позов відповідачка ОСОБА_2 зазначила, що їхня спільна з відповідачем дочка ОСОБА_3 потребує регулярного обстеження та лікування з приводу захворювань, які підтверджуються медичними довідками, та з огляду на те, що вона обмежена у здатності контролювати свою поведінку та внаслідок психічного захворювання, потребує постійного стороннього догляду. Дохід позивача є задовільним, а призначені судом аліменти у розмірі 500,00 грн не потягнуть для нього надмірного фінансового навантаження та не спричинять погіршення його майнового стану. Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, розглядаючи справу про стягнення з позивача аліментів, перевірили його аргументи щодо можливості сплачувати аліменти.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом установлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року, ухваленим у справі № 740/2140/19 (провадження № 2/740/904/19) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 про стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітню непрацездатну дочку ОСОБА_3 в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 02 травня 2019 року і на весь період проживання ОСОБА_2 з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 та опікування нею (а. с. 15 - 19).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року - без змін (а. с. 20 - 26).

У вказаній цивільній справі № 740/2140/19 (провадження № 2/740/904/19) суди встановили такі обставини, які не потребують доказуванню в цій справі.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано 01 липня 2017 року. Після розірвання шлюбу дочка ОСОБА_3 проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства безстроково, непрацездатна, у зв`язку з чим їй встановлена пенсія інваліда з дитинства з 25 вересня 1995 року довічно; перебуває на диспансерному обліку в лікаря-психіатра; потребує регулярного періодичного обстеження та лікування; потребує постійного стороннього догляду.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення та з 01 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року їй призначено допомогу по догляду за особою з інвалідністю внаслідок психічного розладу ІІ групи - ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Чернігівській області ОСОБА_2 отримує пенсію за віком як мати дитини - інваліда; сума призначеної пенсії складає 11 920,27 грн за період із січня по червень 2019 року.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком у розмірі 1 497,00 грн щомісячно.

Також установлено, що за ОСОБА_1 зареєстрований вантажний автомобіль марки Ifa, 1977 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Крім цього, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 1,4600 га, яка розташована на території Галицької сільської ради.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд при вирішенні питання про розмір аліментів врахував вік та стан здоров`я відповідача, наявність брата, який є особою з інвалідністю, матеріальне становище сторін, зокрема, той факт, що повнолітня дочка отримує соціальну пенсію, позивачка отримує пенсію за віком та здійснює догляд за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами.

Виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої непрацездатної дочки, яка потребує матеріальної допомоги, а тому позов задовольнив і стягнув аліменти в сумі 500,00 грн.

Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Чернігівській області від 15 вересня 2020 року № 1703 ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні (Ніжинське ОУ ПФУ) і отримує пенсію за віком; за період січень 2019 року - вересень 2020 року - отримав всього 29 735,00 грн.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Чернігівській області від 15 вересня 2020 року № 1703 ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні (Ніжинське ОУ ПФУ) і отримує пенсію в разі втрати годувальника на ОСОБА_4 ; за період січень 2019 року - вересень 2020 року - отримав всього 53 439,74 грн.

За положеннями ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 188 СК України встановлено, що б атьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Разом з цим статтею 198 СК України передбачено, що б атьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Позов ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів обґрунтований зазначеними вище статтями 188, 198 СК України. За твердженнями позивача, він не може надавати матеріальної допомоги дочці у зв`язку з незадовільним майновим станом, оскільки отримує лише пенсію в мінімальному розмірі, інших доходів не має, соціальну допомогу отримує не він, а брат, а потреби в лікуванні дочки не входять до аліментів за правилами СК України.

Зі змісту позовної заяви та пояснень сторони позивача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що позивач фактично не погоджується з рішенням суду про стягнення з нього аліментів на утримання своєї повнолітньої непрацездатної дочки.

Однак, як свідчать матеріали справи, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 листопада 2019 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки, залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, тобто це рішення набрало законної сили та відповідно до приписів ст. 18 ЦПК України обов`язкове для виконання; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Зазначені позивачем обставини, а саме щодо автомобіля, земельної ділянки, отриманої пенсії та опікунства над братом, який є особою з інвалідністю, що, на його думку, свідчать про звільнення його від сплати аліментів, були предметом дослідження й оцінки судами першої й апеляційної інстанцій під час розгляду справи № 740/2140/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Указаним обставинам суди надали правову оцінку, нових обставин позивачем не наведено, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Однак, у справі, що розглядається, позивач заявив вимогу не про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, зважаючи на його низький дохід, і не про відстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами, чи повне або часткове звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, тобто на підставі ст. 192 або ст. 197 СК України, а про повне звільнення від сплати аліментів, визначених рішенням суду, яке набрало законної сили та відповідно до вимог ЦПК України обов`язкове для виконання.

З огляду на предмет і підстави поданого позову, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст. 13 ЦПК України, згідно з якою, зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову та звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів, визначених рішенням суду, яке набрало законної сили.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 58 рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) Європейський суд з прав людини зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, п. 29).

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, то судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про звільнення від сплати аліментів - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 28 вересня 2020 року.

Суддя І. М. Шевченко