Провадження № 22-ц/802/801/20 Категорія: 1 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з Галицька І. П.,

з участю:

представників стягувача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_3 звернулась в суд із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення у даній справі.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, що набрало законної сили 11.03.2020 року, її позов задоволено частково.

Ухвалено встановити факт проживання ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , однією сім`єю з ОСОБА_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , у період з січня 2004 року по березень 2015 року. Постановлено поділити майно, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступним чином: автомобіль марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 залишено у власності ОСОБА_3 шляхом припинення права власності на цей автомобіль ОСОБА_4 ; автомобіль марки «Range Rover», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 залишено у власності ОСОБА_4 ; стягнуто з ОСОБА_4 в корись ОСОБА_3 6 889,04 грн. (шість тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень чотири копійки) компенсації різниці у вартості автомобіля марки «Range Rover», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та автомобіля марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_4 в корись ОСОБА_3 23000,00 грн. (двадцять три тисячі гривень) компенсації 1/2 (однієї другої) частки внеску ОСОБА_4 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазіндастрі - Захід», , стягнуто з ОСОБА_4 в корись ОСОБА_3 25000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень) компенсації 1/2 (однієї другої) частки внеску ОСОБА_4 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОБУД-ВОЛИНЬ», , стягнуто з ОСОБА_4 в корись ОСОБА_3 1 225 000,00 грн (один мільйон двісті двадцять п`ять тисяч гривень) компенсації 1/2 (однієї другої) частки внеску ОСОБА_4 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріогаз», . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Стягувач також зазначала, що на даний час виконавчі провадження по примусовому виконанні судового рішення закінчені. Однак, рішення суду в частині реєстрації права власності автомобіля «Mercedes-Benz E200» за ОСОБА_3 досі не виконано, оскільки, як вказує стягувач, зазначений автомобіль перебуває за кордоном, що унеможливлює виконання рішення суду.

Посилаючись на зазначені обставини, стягувач просила суд змінити спосіб та порядок виконання судового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2019 року в частині визнання за нею права власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом припинення права власності боржника ОСОБА_5 на цей автомобіль через неможливість його виконання та стягнути з ОСОБА_4 в її користь грошові кошти в розмірі 496540,66 грн згідно звіту № 1961 від 15.11.2017 року грошової оцінки спірного майна на час прийняття судом рішення у даній цивільній справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року в даній справі у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_3 , покликаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву.

Апеляційну скаргу стягувача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, яке набрало законної сили 11.03.2020 року, її позов задоволено частково. Ухвалено встановити факт проживання ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , однією сім`єю з ОСОБА_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , у період з січня 2004 року по березень 2015 року. Проведено поділ спільного майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступним чином: автомобіль марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 залишено у власності ОСОБА_3 шляхом припинення права власності на цей автомобіль ОСОБА_4 ; автомобіль марки Range Rover», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 залишено у власності ОСОБА_4 ; стягнуто з ОСОБА_4 в корись ОСОБА_3 6 889,04 грн. (шість тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень чотири копійки) компенсації різниці у вартості автомобіля марки «Range Rover», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та автомобіля марки «Mercedes-Benz E200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; стягнуто з ОСОБА_4 в корись ОСОБА_3 23000,00 грн. (двадцять три тисячі гривень) компенсації 1/2 (однієї другої) частки внеску ОСОБА_4 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазіндастрі-Захід», ; стягнуто з ОСОБА_4 в корись ОСОБА_3 25000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень) компенсації 1/2 (однієї другої) частки внеску ОСОБА_4 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОБУД-ВОЛИНЬ», ; стягнуто з ОСОБА_4 в корись ОСОБА_3 1 225 000,00 грн (один мільйон двісті двадцять п`ять тисяч гривень) компенсації 1/2 (однієї другої) частки внеску ОСОБА_4 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріогаз», . Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.11-16). Рішення суду набрало законної сили 11 березня 2020 року.

Судом, крім того, встановлено, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області 30.08.2019 року були видані виконавчі листи і приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярушевською Т.І. здійснено заходи примусового виконання рішення суду.

В судовому засіданні також встановлено, що станом на 12.05.2020 року виконавчі провадження ВП № 60656584 та ВП № 60561463 на виконання постановленого судового рішення закінчені у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, про що свідчать відповідні постанови про закінчення виконавчого провадження, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.40-41).

Разом з тим, рішення суду в частині визнання права власності на автомобіль марки «Mercedes-BenzE200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на даний час не виконано.

У своїй заяві про зміну способу і порядку виконання рішення суду стягувач ОСОБА_3 просила суд змінити спосіб і порядок виконання рішення суду та стягнути з боржника ОСОБА_4 в її користь ринкову вартість транспортного засобу - автомобіля марки «Mercedes Benz Е200», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та посилалася на те, що боржник навмисно вивіз цей автомобіль за кордон з метою ухилення від виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви стягувача про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду немає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, які відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Порядок виконання рішення суду регулюється ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з частинами 1, 3 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у своїх постановах від 25 листопада 2015 року (справа № 6-1829цс15) та від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2427цс15).

При зміні способу виконання рішення суду фактично здійснюється заміна одного заходу примусового виконання іншим. Під час вирішення питання про зміну способу виконання суд з`ясовує обставини, що свідчать про цілковиту неможливість виконання судового рішення. При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

Проте, у своїй заяві про зміну способу та порядку виконання рішення суду стягувач ОСОБА_3 просила змінити спосіб та порядок виконання рішення суду шляхом припинення права власності ОСОБА_4 на цей автомобіль та просила стягнути з боржника в її користь ринкову вартість автомобіля в розмірі 496 540,66 грн, хоча рішенням суду в цій частині зазначений автомобіль залишено у власності стягувача ОСОБА_3 шляхом припинення права власності ОСОБА_4 на цей автомобіль.

При цьому стягувач у своїй заяві про зміну способу і порядку виконання рішення суду просить припинити право власності боржника на автомобіль і стягнути з ОСОБА_4 в її користь грошову вартість автомобіля.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду немає, оскільки під час зміни способу і порядку виконання судового рішення суд не може змінювати саме рішення по суті.

Доводи апеляційної скарги стягувача не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді