Справа № 343/1290/18
Провадження № 22-ц/4808/739/20
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Горейко М.Д.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Строєв Олексій Сергійович, відділ державної реєстрації Тисменицької районної державної адміністрації, про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Тисменицького районного суду від 17 березня 2020 року під головуванням судді Хоминець М.М. у м. Івано-Франківську

в с т а н о в и в:

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 27.07.2007 р. між ТзОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 196/ФКВ-07, згідно умов якого позичальнику надано банком кредитні кошти у розмірі 53015 доларів США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20.07.2032 р. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ТзОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 27.07.2007 р., посвідчений нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 1656, згідно умов якого в іпотеку ТзОВ «Укрпромбанк» було передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне в іпотекодавця у майбутньому, а саме майнові права на квартиру АДРЕСА_1 . 27.07.2007 р. між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 196/П-07, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. 30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. за реєстровим № 2258, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах.

08.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1197. На підставі даного договору АТ «Дельта Банк» продало ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» права вимоги за кредитним договором № 196/ФКВ-07 від 27.07.2007 р., укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним. У подальшому 28.11.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1302. На підставі даного договору ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» продало ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» права вимоги за кредитним договором № 196/ФКВ-07 від 27.07.2007р., укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. у справі № 910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі - продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1197, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар». Даним судовим рішенням також визнано недійсним договір купівлі - продажу прав вимоги № 2-14 від 28.11.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1302, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення».

Просив суд: - застосувати до відносин сторін наслідки недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 року та договору купівлі-продажу № 2-14 від 28.11.2014 року шляхом визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 27.07.2007 р. № 196/ФКВ-07, шляхом визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за договором поруки від 27.07.2007 р. № 196/П-07, шляхом визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за іпотечним договором від 27.07.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 1656;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію зміни іпотекодержателя з ТОВ «Укрпромбанк» на ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» по обтяженню майна іпотекою та поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з моменту вчинення первинних записів (з 27.07.2007 р.) запис про обтяження нерухомого майна іпотекою, а саме: номер запису про іпотеку 5381979, підстава обтяження: іпотечний договір, 1656, 27.07.2007 р., ПН Тисменицького РНО ОСОБА_3 ; об`єкт обтяження: невизначене майно, майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ; обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк»;

- внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів» у записі: номер запису про іпотеку 5381979 - змінити іпотекодержателя на ПАТ «Дельта Банк».

Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 17 березня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк».

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» зазначив, щоне погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його є незаконним та необґрунтованим, та прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що у AT «Дельта Банк» виникло право на застосування наслідків недійсності правочину шляхом визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень, оскільки на даний час не відновлене в повному обсязі попереднє становище позивача, а також права та обов 'язки які існували до укладення недійсного правочину.

У рішенні суду першої інстанції зазначив, що оскільки господарським судом встановлено недійсність договорів купівлі-продажу прав вимоги з метою відновлення прав та обов`язків осіб, які існували до укладення недійсних договорів, позивач набув права застосування наслідків недійсності цих правочинів.

Однак оскільки відповідачка не була стороною договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 р. тому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідно не може вважатися належним відповідачем у даній справі, оскільки вимога на виконання недійсного правочину за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Апелянт з такою позицією суду не погоджується, оскільки суд першої інстанції залишив поза увагою те, що заява AT «Дельта Банк» окрім вимоги про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містить позовні вимоги про визнання прав, а саме: визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною за Кредитним договором від 27.07.2007 №196/ФКВ-07, Іпотечним договором від 27.07.2007 року укладеним з ОСОБА_1 , тобто іншою стороною у якому є саме ОСОБА_1 . Така позовна вимога може пред`являтися лише до іншої сторони договору.

Апелянт зсилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» де зазначено, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Отже, AT «Дельта Банк» заявило вимогу про застосування наслідків недійсності правочину як самостійну вимогу після ухвалення господарським судом рішення про недійсність самого правочину. Таке рішення AT «Дельта Банк» прийнято в зв`язку з невизнанням відповідачем прав AT «Дельта Банк» як іпотекодержателя (сторони) за Іпотечним договором від 27.07.2007 року укладеним з ОСОБА_1 .

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін та їх представників.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.07.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 196/ФКВ-07, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 53015,00 доларів США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20.07.2032 р.(т.1, а.с.16-20).

Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 27.07.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 1656, згідно якого в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, а саме майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (т.1, а.с.22-23).

Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 27.07.2007 р. між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 196/П-07, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 (т.1, а.с.21).

30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. за реєстровим № 2258, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах, що підтверджується нотаріально посвідченою випискою з договору (т.1, а.с.24-25).

08.10.2014 р. між ПАТ «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1197, на підставі якого АТ «Дельта Банк» продало ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» права вимоги за кредитним договором № 196/ФКВ-07 від 27.07.2007 р., укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним, що підтверджується актом приймання-передачі прав вимоги від 08.10.2014 р. (т.1, а.с.26-28).

28.11.2014 р. між ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» (продавець) та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1302, на підставі якого ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» продало ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» права вимоги за кредитним договором № 196/ФКВ-07 від 27.07.2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_1 , зі змінами та доповненнями до нього, а також за договорами забезпечення за ним, що підтверджується актом приймання-передачі прав вимоги від 28.11.2014 р. (т.1, а.с.29-31).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. у справі № 910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1197, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) та ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296); визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14 від 28.11.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1302, що укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (ідентифікаційний код 35942852). Крім того, даним рішенням зобов`язано ТзОВ "Новітні енергозберігаючі системи опалення» повернути позивачу оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, що передані згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 28.11.2014 р. за договором продажу прав вимоги № 2-14 від 28.11.2014 р. по клієнтах-боржниках банку, у тому числі по ОСОБА_1 (т.1, а.с. 43-51).

Відповідно до положень ст.16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.

Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України, відповідно до частин 1-5 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р.№ 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Позивач звернувся до суду за захистом свого права з вимогою застосувати наслідки недійсності правочину, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. у справі № 910/15048/16, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Як зазначалось вище, господарським судом встановлено недійсність договору купівлі-продажу прав вимоги та повернуто оригінали договорів ПАТ «Дельта Банк» з метою відновлення прав та обов`язків осіб, які існували до укладення недійсного договору. Встановлено, що сторонами недійсного договору купівлі - продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 р. були ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», а сторонами недійсного договору купівлі-продажу прав вимоги № 2-14 від 28.11.2014 р. були ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення».

Частиною першою статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Реституція - це поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою заподіяно шкоду, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах.

За правилами цієї статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише щодо сторін такого правочину, тобто за умовами недійсного правочину договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 р. та за умовами недійсного договору купівлі-продажу прав вимоги № 2-14 від 28.11.2014 р. зобов`язано ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» як сторону недійсного договору повернути ПАТ «Дельта Банк», як іншій стороні правочину, оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не були сторонами правочинів, які визнанні рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. у справі № № 910/15048/16 недійсними. Таким чином, останні права та законні інтереси Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не порушували вчиненням правочину.

Також судом вірно враховано, те що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть вважатися належними відповідачами у даній справі, оскільки вимога на виконання недійсного правочину за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину, якими є ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення», тому за наслідки недійсності правочинів повинні відповідати сторони правочинів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Тисменицького районного суду від 17 березня 2020 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2020 року.

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

М.Д. Горейко