Справа № 336/3666/20
Пр. № 2/336/279/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника позивача адвоката Фельського С.Л.,

представника відповідача адвоката Піддубної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

6 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, що заподіяно дорожньо-транспортною пригодою.

В позові зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з участю належного позивачу автомобіля «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 о 18 годині 50 хвилин 14 травня 2018 року біля будинку № 107 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі, автомобіль позивача зазнав технічних ушкоджень.

Винним у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, визнаний ОСОБА_3 на підставі постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2019 року, яка набрала законної сили.

Вартість спричиненої шкоди в сумі 18476 грн. 51 коп. відповідачу сплатило акціонерне товариство «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ», що застрахувало цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу - відповідача в справі.

Загальна сума спричиненої майну відповідача шкоди відповідно до висновку експерта обчислюється 36953 грн. 02 коп., з яких 18476 грн. 51 коп. - це вартість відновлювальних робіт, а 18476 грн. 51 коп. становлять вартість втрати товарного виду, у виплаті якої страховиком відмовлено.

Оскільки законом на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладено обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування шкоди, позивач просить стягнути з відповідача різницю, яку утворює вартість втрати товарного виду транспортним засобом в сумі 18476 грн. 51 коп.

Окрім зазначеної суми, позивач просить стягнути з відповідача вартість автотоварознавчого дослідження в сумі 800 грн., а також покласти на нього видатки зі сплати судового збору, які поніс позивач.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2019 року відкрито провадження в справі і призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 28).

Ухвалою суду від 25.06.2019 року в справі застосований захід забезпечення позову у вигляді арешту автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. с. 35).

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову. Просить про його задоволення.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, посилаючись на ту обставину, що її довіритель є неналежним відповідачем в справі, оскільки хоча законом і встановлено відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки за спричинену цим джерелом шкоду, проте у випадку взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто винною у її спричиненні особою.

І так як виним у спричиненні шкоди визнаний водій ОСОБА_3 , саме до нього належить пред`являти вимоги про відшкодування заподіяної шкоди.

У зв`язку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що о 18 годині 50 хвилин 14 травня 2018 року біля будинку № 107 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілів під керуванням позивача та ОСОБА_3 , якого за порушення пункту 10.9 «Правил дорожнього руху України», що перебувають у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, визнано винуватим за ст. 124 КУпАП на підставі постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2019 року, яка набрала законної сили (а. с. 6). Внаслідок вказаної пригоди автомобіль під керуванням позивача «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав технічних ушкоджень.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Правовідносини, що виникають у зв`язку із спричиненням шкоди (деліктні правовідносини), внормовані Главою 82 ЦК України.

Підстави відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, встановлені статтею 1187 ЦК України.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Власником автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є джерелом підвищеної небезпеки, є ОСОБА_2 (а. с. 8).

Шкода спричинена належному позивачеві майну, яким є транспортний засіб, спричинена під час взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки.

Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені статтею 1188 ЦК України, із змісту якої випливає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Загальні правила відшкодування шкоди встановлені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, яку спричинено неправомірними діями майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що спричинила її.

Як випливає з роз`яснень п. 4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За змістом згаданих судом статей 1166, 1188 ЦК України обов`язок відшкодувати шкоду, що утворилася внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, несе особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіла транспортним засобом в момент спричинення шкоди.

Транспортним засобом в момент спричинення шкоди, що виникла внаслідок взаємодії кількох транспортних засобів під час дорожньо-транспортної пригоди, правомірно керував ОСОБА_3 .

Обставини спричинення шкоди майну позивача встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, тому її висновки є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Як зазначено судом, саме ОСОБА_3 визнано винуватим у спричиненні майнової шкоди позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому статус ОСОБА_3 підпадає під визначення володільця джерела підвищеної небезпеки як особи, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

У зв`язку з викладеним суд погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що відповідальність за спричинену майну позивача шкоду не можна покладати на власника транспортного засобу, оскільки при вирішенні питання про покладення відповідальності за заподіяння шкоди під час взаємодії кількох транспортних засобів належить застосовувати загальні правила відшкодування шкоди про покладення відповідальності на винну особу.

Питання про відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, врегульовані статтею 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована акціонерним товариством «ПРОСТО-Страхування», яке, за поясненнями позивача, сплатило йому страхове відшкодування у сумі 18476 грн. 51 коп.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до термінів, наведених в статті 1 Закону власники транспортних засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах (п. 1.6. ст 1).

За змістом п. 1.4. ст. 1 особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

Виходячи з наведених понять, договір страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює підстави для настання відповідальності усіх осіб, що на належній правовій підставі володіють транспортним засобом, в момент спричинення шкоди, тобто він (договір) забезпечує відповідальність не лише особи, якій належить право власності на транспортний засіб, а будь-якої особи, яка на належній правовій підставі володіє ним, про що свідчить семантика поєднувального сполучника та.

Для цілей цього закону володіння забезпеченим транспортним засобом є правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4. ст. 1 Закону).

За змістом ст. 6 Закону № 1961-IV підставою для сплати страхового відшкодування є настання страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як зазначено, особами, відповідальність яких застрахована для цілей цього Закону є страхувальник (в даному випадку ОСОБА_2 ) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

Забезпечений транспортний засіб за змістом поняття в п. 1.7. ст. 1 Закону - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Виходячи з викладеного, до осіб, чия цивільна відповідальність застрахована, відносяться як особи, яким належить право власності на автомобіль, так і особи, що на належній правовій підставі використовують його.

Аналізуючи положення спеціального Закону, що внормовує питання цивільно-правової відповідальності за спричинену наземними транспортними засобами шкоду у взаємозв`язку з положеннями статей 1188, 1194 ЦК України, суд доходить висновку, що особами, які застрахували свою цивільну відповідальність, є особи, які в момент спричинення шкоди на відповідній правовій підставі керували забезпеченим транспортним засобом.

І так як особа, якій належить право власності на автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не перебувала за його кермом під час спричинення шкоди, а ним керувала інша особа, на яку розповсюджується статус особи, що застрахувала свою цивільну відповідальність, за таких обставин на власника не може бути покладено відповідальність за цю шкоду.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, який повинен відповідати за позовом.

Вибір відповідача є виключним правом позивача; суд лише вправі за клопотанням позивача залучити до участі в справі співвідповідача або замінити неналежного відповідача.

Пред`явлення вимоги до особи, яка не повинна відповідати за порушене право чи інтерес, у відсутність інших відповідачів є підставою для відмови у задоволенні позову навіть за наявності порушення такого права чи інтересу.

У зв`язку з викладеним суд не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , до ОСОБА_2 , що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 , залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 24 вересня 2020 року.

Суддя О.В. Щаслива