справа № 399/513/20
провадження № 2/399/391/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуюча - суддя Шуліка О.О.

за участю секретаря Бобрик І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» в особі його структурного підрозділу Онуфріївського району електричних мереж (юридична адреса: Кіровоградська область, Онуфріївський район, сел. Павлиш, вул. Центральна, буд. 127), до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за спожиту електричну енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Онуфріївського району електричних мереж ПрАТ «Кіровоградобленерго» звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію.

Свої вимоги мотивував тим, що між ВАТ «Кіровоградобленерго», правонаступником якого стало ПАТ «Кіровоградобленерго», правонаступником якого стало ПАТ «Кіровоградобленерго, новою назвою якого є - ПрАТ «Кіровоградобленерго» та НОМЕР_3 28.04.2006 року був укладений договір про користування електричною енергією за № 0407111 та відкритий особовий рахунок для оплати спожитої електричної енергії , яка використовується для задоволення побутових потреб боржника у АДРЕСА_2 . У подальшому, між відповідачем та ОСОБА_3 24.10.2008 року було укладено шлюб і боржник обрала прізвище - ОСОБА_1 . Договір не переукладався. Відносини між позивачем та відповідачем на момент утворення заборованості також регулювались Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Пункт 1 цих правил визначає, що вони є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками. Згідно з умовами договору, відповідач зобов`язався дотримуватись вимог норматично-технічних документів, Правил користування електричною енергією для населення та договору про користування електричною енергією, а також щомісячно оплачувати спожиту ним електричну енергію до 10 чсла наступного за розрахунковим місяця згідно вартості за 1 кВт год. Згідно із пп. 30 Договору, відповідач ознайомлена із Правилами. Згідно постанови НКРЕ від 26.02.2015 року за № 220, з 01 березня 2017 року встановлено натступні тарифи для населення за розрахунковий період (календарний місяць): до 100 кВт*год. - 0,90 грн. (для багатодітних сімей незалежно від кількості електричної енергії). У відповідності з пунктами 20, 42 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов Договору та цих Правил. Плата за спожиту протягом календарного місяця електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Протее, відповідач систематично порушує взяті на себе зобов`язання та не здійснює оплати за спожиту ним електричну енергію. Згідно п. 21 Правил позивач має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів боржником, а також самостійно знімати показання приладів обліку у боржника. За період із грудня 2017 року по липень 2018 року відповідач спожив електричної енергії у кількості 5248 кВт*год на суму 4723,20 грн.. Сплачено за цей період лише 500,00 грн. таким чином загальна заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період із березня 2017 року по липень 2018 року складає 4118,40 грн.. На теперішній час відносини позивача і відповідача з приводу розрахунків за спожиту електричну енергію регулюються, серед іншого, главою ІV Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за № 312, які не передбачають списання заборгованості споживачів електричної енергії, яка виникла у період до набуття цими Правилами чинності. До теперішнього часу в добровільному порядку вказану заборгованість відповідач не оплатила, чим порушила п.8, 13 Договору (в частині своєчасної оплати спожитої електричної енергії). З метою стягнення заборгованості з відповідача, позивач звертався до Онуфріївського районного суду із заявою про видачу судового наказу 28.09.2018 року. У зв`язку із тривалою відсутністю в суді суддів, які б мали повноваження здійснювати правосуддя, судовий наказ про стягнення заборгованості був виданий лише 19 листопада 2019 року у справі за № 399/665/18. Однак, наказ був скасований за заявою ОСОБА_1 ухвалою суду від 18.12.2019 року.

Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2020 року по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25 серпня 2020 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника відповідача - адвоката Супруна Л.В. надійшов відзив на позовну заяву про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, згідно якого зазначено, що між ВАТ «Кіровоградобленерго», правонаступником якого стало ПАТ «Кіровоградобленерго», правонаступником якого стало ПАТ «Кіровоградобленерго, новою назвою якого є - ПрАТ «Кіровоградобленерго» та НОМЕР_3 28.04.2006 року був укладений договір про користування електричною енергією за № 0407111 та відкритий особовий рахунок для оплати спожитої електричної енергії, яка використовується для задоволення побутових потреб боржника у АДРЕСА_2 . У подальшому, між відповідачем та ОСОБА_3 24.10.2008 року було укладено шлюб і боржник обрала прізвище - ОСОБА_1 . Договір не переукладався. Вважає позовні вимоги ПрАТ «Кіровоградобленерго», наведені у позовній заяві, є енобгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У п.п. 5.1-5.5 Розділу Правил користування електричною енергією, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії та регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об`єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об`єктом споживача. При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору. Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та п.п. 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов`язковими для сторін під час укладання договору про постачання електричної енергії. У п.п. 27, 28 Договору про користування електричною енергією, укладеного між позивачем та відповідачем 28.04.2006 року, вказано, що цей Договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення. Договір може бути розірвано достроково у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною енергією. Крім того, згідно п. 7.5 Правил зазначено, що постачальник електричної енергії зобов`язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії, у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у тому числі. Зважаючи на вищевикладене, між ОСОБА_1 та ВАТ «Кіровоградобленерго», правонаступником якого є позивач, 28.04.2006 року було укладено договір приєднання до користування електричною енергією. 24.10.2008 року відповідач уклала шлюб із ОСОБА_3 , який вона зареєструвала в Попівській сільській раді Онуфріївського району Кіровоградської області, актовий запис № 01. Про дану обставину відповідачем було повідомлено до Онуфріївський районних мереж, структурного підрозділу Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго», що знаходиться в сел.. Павлиш, Онуфріївського району, Кіровоградської області, та було надано копію свідоцтва про шлюб. Дана обставина підтверджується тим, що позивач, при поданні позову додав копію вказаного свідоцтва. Крім того, було повідомлено позивачу, що з 2008 року відповідач не споживала електроенергію та не проживала за вказаною у договорі адресою: АДРЕСА_2 . Зважаючи на вищевказані обставини, у зв`язку із виникненням заборгованості за спожиту електроенергію, вважає, що позивач повинен був негайно припинити постачання електроенергії, а договір про користування електричною енергією, укладений між позивачем та відповідачем 28.04.2006 року, не може вважатись укладеним на новий строк. Вважає, що на момент звернення ПрАТ «Кіровоградобленерго» до суду, спочатку із заявою про видачу судового наказу, а потім - із позовною заявою про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, між ОСОБА_1 та ПрАТ «Кіровоградобленерго» про стягнення боргу за спожиту енергію не підлягає задоволенню, прохає в задоволенні позовних вимог відмовити.

31 серпня 2020 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначено, що ПАТ «Кіровоградобленерго» ознайомившись з із відзивом представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Супруна Л.В. вважає його необґрунтованим з наступних підстав. Звертає увагу суду на помилкове застосування відповідачем та його представником до цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачем нормативних актів, які регулюють господарські відносини суб`єктів господарювання. Так, відповідач і його представник посилаються на розділ 5, п. 5.1-5.5, п. 7.5 Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, але такі правила і в такій редакції назви, з такими розділами і пунктами відсутні в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів України та на офіційному веб-порталі Верховної Ради України. Проте, в ЄДРНПАУ міститься інформація про Правила користування електричною енергією для населення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 та про Правила користування електричною енергією, які затверджені Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року за № 28. Слід наголосити, що правовідносини щодо постачання електричної енергії для задоволення потреб населення регулюються Правилами № 1357, але в них відсутні розділи 5 та 7 з нумерацією та змістом, на які посилається відповідач та його представник у відзиві. Натомість, такий зміст і відповідні розділи і пункти присутні в Правилах № 28, дія яких згідно пункту 1.1 цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Таким чином, відповідач з незрозумілих причин, послався у своєму відзиві на положення норм законодавства, що не регулюють правовідносини між позивачем та відповідачем та безпідставно приписав їх до нормативно-правового акту, що регулює відповідні правовідносини. Разом з тим, згідно з п. 3 Правил № 1357, що регулюють правовідносини щодо постачання електричної енергії населенню, встановлено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Крім того, відповідно до п. 6 Правил № 1357, у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживач не пізніше ніж за 7 днів повинен повідомити про це енергопостачальника та розрахуватись за спожиту електричну енергію, подати енергопостачальнику заяву про розірвання договору. Відповідач за весь час дії договору, з урахуванням його продовження на кожний наступний рік, жодного разу не подавав ані заяви про припинення дії договору, ані заяви про остаточне припинення користування електричною енергією, чим підтверджував намір користуватися електричною енергією за вказаною в договорі адресою. Доказів іншого відповідач суду не надав. Крім того, у матеріалах справи присутні витяги із завдань на плановий обхід в 2017-2018 роках, відповідно до яких відповідач повідомляв представнику позивача показники приладів обліку за вказаною адресою та підтверджував їх власноручним підписом, що додатково свідчить про факт користування відповідачем електричною енергією відповідно до умов договору та правил № 1357 та спростовує твердження відповідача про те, що він припинив користування електричною енергією в 2008 році. Внаслідок безпідставного застосування правових норм, що викладені в Правилах № 28 до правовідносин сторін договору, що регулюються правилами № 1357, відповідач помилково визначив, що у позивача був обов`язок припинити електропостачання домоволодіння відповідача в зв`язку з утворенням боргу останнього за спожиту електричну енергію. Водночас, обов`язки позивача визначені п. 38 Правил № 1357, який не встановлює такого обов`язку як припинення електропостачання споживача внаслідок утворення в нього боргу та спожиту електричну енергію. Крім того, навіть припинений договір не звільняє відповідача від сплати заборгованості за спожиту електричну енергію, оскільки зобов`язання вважається припиненим внаслідок його виконання. Таким чином, твердження відповідача, що позивач був зобов`язаний припинити електропостачання відповідачу в разі утворення боргу є необґрунтованим та таким, що суперечить правилам № 1357. Ані законом, ані договором не передбачено припинення зобов`язання зміною прізвища відповідача, оскільки така зміна не припиняє ані цивільної правоздатності, ані цивільної дієздатності фізичної особи. Разом з тим, ані законом, ані договором не передбачено і переукладення договору в зв`язку із зміною прізвища фізичної особи, оскільки не змінюється ані предмет договору, ані сама фізична особа, яка уклала договір. У даному разі фізична особа просто продовжує виконувати свої обов`язки за договором з новим ім`ям. Таким чином, зміна прізвища відповідача не змінює характеру правовідносин між позивачем та відповідачем, не створює нових обов`язків для сторін договору та не наділяє їх новими правами, внаслідок яких виникла б необхідність змінювати умови договору, а отже сторони продовжують виконувати взяті на себе обов`язки та реалізовувати свої права відповідно до укладеного договору та на основі чинних актів законодавства. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги, що доводи відповідача не спростовують правомірності утворення заборгованості відповідача за спожиту ним електричну енергію та підстав для її стягнення, прохає позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Єременко Р.І., позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію підтримав в повному обсязі з підстав, на які посилається в позові та відповіді на відзив представника відповідача.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача - адвокат Супрун Л.В. заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Судом встановлено, що між ВАТ «Кіровоградобленерго» правонаступником якого стало ПАТ «Кіровоградобленерго, новою назвою якого є - ПрАТ «Кіровоградобленерго» та НОМЕР_3 28.04.2006 року був укладений договір про користування електричною енергією за № 0407111 та відкритий особовий рахунок для оплати спожитої електричної енергії , яка використовується для задоволення побутових потреб боржника у АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Попівською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області встановлено, що відповідач ОСОБА_1 24.10.2008 року зареєструвала шлюб та після реєстрації шлюбу обрала прізвище « ОСОБА_1 ».

Позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов`язання з постачання відповідачу електроенергії, проте відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконує.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», постачання електричної енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам або з метою її експорту. Споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, із наступними змінами та доповненнями (далі за текстом -ПКЕЕН).

Згідно з абзацом 2 пункту 1 ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку тощо.

Пунктом 48 ПКЕЕН встановлено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію, порушення правил користування електричною енергією, ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладу обліку, розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів, насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов`язки.

Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії відповідно до п.20 Правил є календарний місяць.

Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно з законодавством України, що передбачено ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику».

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем за період із грудня 2017 року по липень 2018 року відповідач спожив електричної енергії у кількості 5248 кВт*год на суму 4723,20 грн.. Сплачено за цей період 500,00 грн., таким чином загальна заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період із березня 2017 року по липень 2018 року складає 4118,40 грн., що підтверджено розрахунком суми боргу по особовому рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 4118,11 грн. є обґрунтованими та доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст.2-5, 76-81, 83, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» в особі його структурного підрозділу Онуфріївського району електричних мереж, до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного Акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» () борг за спожиту електричну енергію в сумі 4118,40 грн. на р/р в ПАТ "Перший інвестиційний банк" МФО 300506, IBAN: НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного Акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» судовий збір в розмірі в сумі 2102,00 грн.на р/р в ПАТ "Перший інвестиційний банк" МФО 300506, IBAN: НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14.09.2020 року.

Суддя О.О. Шуліка