Справа № 640/1183/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Савицької М.В.,
за участі представника позивача адвоката Коваль А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції, АТ "ФК "Форінт", Київський відділ ДВС м Харкова ГТУЮ у Харківській обл., ОСОБА_3 , приватний виконавець Бабенко Д.А. про поділ спільного майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю
26.01.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:визнати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці площею 0,0381 га, спільною сумісною власністю подружжя; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та по Ѕ земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_2 окреме рухоме майно (побутову техніку та речі побутового вжитку); виділити ОСОБА_1 окреме рухоме майно (побутову техніку та електронні пристрої ); визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 майно, яке було придбано та використовувалось ним у власній підприємницькій діяльності (швейне обладнання, готова продукція, сировина та фурнітура).
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 22.06.2002 р. був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем, який 14.01.2015 р. розірвано. У період шлюбу ними було придбано майно: домоволодіння та земельна ділянка, побутова техніка, меблі, комп`ютерна техніка. Вказує, що після розірвання шлюбу не отримав нічого від відповідачки, власного житла не має, мешкає у родичів, ОСОБА_2 у добровільному порядку не бажає вирішувати питання про поділ спільного сумісного майна. Відносно нерухомого майна позивач зазначає, що відповідач під час перебування у шлюбі прийняла у дарунок 22/100 частини житлового будинку. Загальна площа житлового будинку на момент дарування становила 138 кв. м., відповідно на 22/100 будинку приходилося 30,4 кв.м. Згодом сторонами на цій земельній ділянці було збудовано прибудову загальною площею 24,5 кв.м. та житловий будинок загальною площею 560,2 кв.м. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.05.2006 р. було визнано право власності за відповідачкою на відповідний житловий будинок та прибудову. Був здійснений перерозподіл ідеальних долей між співвласниками, а саме частка відповідачки становила 89/100 замість 22/100. Рішенням виконавчого комітету житлові будинки з надвірними будівлями були виділені зі складу домоволодіння та присвоєна окрема поштова адреса. Позивач зазначає, що внаслідок спільних трудових та грошових затрат на побудову та оформлення права власності на домоволодіння та земельну ділянку, вказане майно значно збільшилось у своїй вартості , що є підставою для визнання його спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим ОСОБА_1 вказує, що у спірному домоволодінні зберігалось майно (обладнання, сировина та продукція), що належить йому як фізичній особі підприємцю. На даний час позивач не має доступу до спірного домоволодіння і не має можливості користуватися вищезазначеним майном.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року було відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
31.05.2018 р. у судовому засіданні позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що набуття ним права власності на половину спірного домоволодіння жодним чином не порушить права іпотекодержателя ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та не перешкоджає поділу спірного домоволодіння. Щодо майна фізичної особи підприємця зазначив, що швейне обладнання, готова продукція, сировина та фурнітура є особистою приватною власністю подружжя та за рахунок такого рухомого майна ОСОБА_1 , яке використовувалось ним у здійсненні підприємницької діяльності не можуть бути задоволені вимоги ОСОБА_4 за грошовими зобов`язаннями, що виникли у відповідачки під час її перебування у шлюбі з позивачем.
Разом з тим, 31.05.2018 р. у судовому засіданні представник позивача надав заяву про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції, Київський відділ ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, ОСОБА_4 , приватного виконавця Бабенка Дмитра Анатолійовича, вказуючи на те, що після відзиву відповідача стало відомо про наявність обтяжень та опису майна, яке є предметом позовних вимог та поділу майна подружжя і рішення у справі може вплинути на права та обов`язки вищезазначених осіб.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 р. клопотання представника позивача було задоволено, залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції, Київський відділ ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, ОСОБА_4 , приватного виконавця Бабенка Дмитра Анатолійовича.
31.05.2018 р. у підготовчому судовому засіданні представник позивача також подав клопотання про забезпечення позовних вимог.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 р. заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено, постановлено вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа виданого на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2016 р. по справі на звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві власності відповідачу. Також постановлено вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю ОСОБА_5 на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого документа, виданого на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2016 р. про звернення стягнення на належне ОСОБА_2 на праві власності домоволодіння відповідно до договору іпотеки від 08.02.2007 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08.02.2007 р. шляхом реалізації з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.
13.06.2018 р. приватний виконавець Бабенко Д.А. подав клопотання про скасування заходів забезпечення позову, що вжиті ухвалою суду від 31.05.2018 р.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2018 р. з урахуванням доводів заявника, прав іпотекодержателя та обставин набрання рішенням суду від 17.05.2016 р. законної сили відповідне клопотання було задоволено, скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 31.05.2018 року.
12.07.2018 р. у судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав клопотання про зупинення провадження по справі до винесення вироку по кримінальному провадженню від 11.06.2014 р. та набуття ним законної сили.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2018 р. в задоволенні даного клопотання відмовлено.
24.07.2018 р. представник третьої особи АТ «Райффайзен Банка Аваль» Горлач О.С. в судовому засіданні подав пояснення, в яких заперечив проти задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зазначивши, що позовна заява не містить жодних обґрунтувань та доказів у зв?язку з чим виник спір про поділ майна, його доцільність з урахуванням положень ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» ( дійсність іпотеки для нового набувача) , а також враховуючи , що з аналогічним позовом ОСОБА_1 вже звертався до Київського районного суду м. Харкова і ухвалою від 23.09.2015 р. по справі № 640/4499/15 позовну заяву було залишено без розгляду , можна зробити висновок про штучний характер даної позовної заяви, подання якої спрямовано не на захист конкретних інтересів та (або) порушених прав, а лише на перешкоджання виконанню судового рішення в примусовому порядку.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.07.2018 р. закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті позовних вимог.
27.08.2018 р. через канцелярію Київського районного суду м. Харкова надійшла заява про залучення до справи ТОВ «ФК Форінт» та здійснення процесуального правонаступництва у справі №640/1183/18 відносно позивача (в порядку ст. 55 ЦПК України) та 06.12.2018 року в судовому засіданні ухвалою було залучено в якості правонаступника ТОВ «ФК Форінт».
06.12.2018 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Солодовника О.Д. про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. (а.с. 72 т.2).
10.04.2019 року до суду подана заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваля А.П. про уточнення позовних вимог ( а.с. 120-122 т.2).
29.08.2019 року до Київського районного суду м. Харкова направлена заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Солодовника О.Д. про розгляд справи у відсутності представника відповідача та визнання позовних вимог в повному обсязі. (а.с. 176 т.2).
26.11.2019 року до суду подана заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваля А.П. про відмову від частини позовних вимог.
28.11.2019 року до суду надійшла заява представника ТОВ «ФК «Форінт» про розгляд справи у їх відсутність, позов вирішити на розсуд суду.
В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги в остаточній редакції підтримав в межах їх доведеності під час розгляду справи, вказуючи також про те, що відповідачем визнаються вимоги позивача про поділ рухомого майна та визнання за позивачем особистої приватної власності, яка використовувалось ним у власній підприємницькій діяльності (швейне обладнання, готова продукція, сировина та фурнітура).
Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з?явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, представник відповідача подав до Київського районного суду м. Харкова заяву, в якій просили розглядати дану цивільну справу без їх участі, позовні вимоги визнають.
Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з*явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у зв*язку з чим суд розглядає справу у їх в відсутність.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який був зареєстрований 22 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції міста Харкова та в подальшому розірваний 14 січня 2015 р. рішенням Київського районного суду м. Харкова, що підтверджується копією рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.01.2015 р. ( а.с. 14).
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до видаткової накладної від 16 липня 2010 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 одержав від фізичної особи підприємця ОСОБА_7 швейні машини «Siruba» - 10 шт. , загальною вартістю 20 000 грн.; швейні машини «TYPICAL» - 4 шт., загальною вартістю 8 000 грн.; машину скорняжну «TYPICAL» - 1 шт., вартістю 2 200 грн. ; оверлок «JUKI» - 1 шт., вартістю 2 800 грн.; лампи настільні швейні 15 шт., загальною вартістю 1 500 грн. ( а.с. 71). Згідно з видатковою накладною від 26.10.2009 р. було придбано у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 швейне обладнання у кількості 10 шт., загальною вартістю 24 485 грн. ( а.с. 77). Відповідно до видаткових накладних від 11 лютого 2013 р., 19 квітня 2013 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 придбав у фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 швейну машину JACK 5559 , 2 шт., загальною вартістю 8400 грн. , стіл прасувальний ERBOEB-4UT, 3 шт., загальною вартістю 4 800 грн., оверлок JUKI, 2 шт., загальною вартістю 5600 грн., пресс для фурнітури, 2 шт., загальною вартістю 1600 грн., пресс для термодруку ПЕМ DIX- SENUO, 1 шт., загальною вартістю 8 000 грн., ніж сабельний MR05, парогенератор з праскою SILTER, 2 шт., загальною вартістю 1800 грн. ( а.с. 101). Відповідно до видаткових накладних від 21 листопада 2013 р., 24 вересня 2013 р., фізична особа-підприємець ОСОБА_1 придбав у фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 принтер EPSON SURE COLOR T3000, 1 шт., вартістю 15 800 грн., принтер EPSON STYLUS PRO, 1 шт., вартістю 15 100 грн., Джордані MILK, 4416 шт. ( а.с.102).
Згідно з договором надання послуг по виготовленню готової продукції від 13 серпня 2013 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (виконавець) уклав договір з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 (замовник) з приводу виготовлення готової продукції з сировини замовника. Виконавець взяв на себе зобов?язання виготовити готову продукцію, зберігати її та сировину для виготовлення готової продукції у власних складських приміщеннях. Термін закінчення договору 13.12.2014 р.( а.с. 111-119).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 здійснює діяльність з виробництва текстильних виробів, виробництво верхнього одягу, дата державної реєстрації фізичної особи-підприємця ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 122-123 ).
Згідно наданих до суду даних, Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №45050964 за виконавчим листом Московського районного суду м. Харкова про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 777 277,66 грн. та виконавче провадження про стягнення з відповідачки на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 3441,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконавчих проваджень. ( а.с. 168 ).
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 р. по справі №640/16522/15-ц звернено стягнення на предмет іпотеки, спірне домоволодіння, належне відповідачу на праві власності, що складається з житлових будинків літ. «Б-1», літ. «Я-3» з надвірними будівлями, розташоване за адресою АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08.12.2007 р. ( а.с. 22-23 т. 2 ).

Згідно представленого до суду копію акту опису та арешту майна від 17.09.2014 року, проведеного державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ по виконавчому провадженню № 34885032 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу описано майно за адресою: АДРЕСА_1 з зазначенням найменування та вартості.

За положеннями статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування.

Відповідно до частини першої статті 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно в разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 Сімейного кодексу України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Зокрема про це зазначено в правовому висновку постанови Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі N 6-1447цс17

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

В постановах Верховного Суду України від 7 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 та від 8 червня 2016 року у справі за N 6-2253цс15 роз`яснено, що згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Таким чином, враховуючі наявність спільного майна подружжя, яке було придбане в період шлюбу та визнання даних позовних вимог відповідачем, суд задовольняє частково позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу спільного майна подружжя, враховуючі наявність частки даного майна за описом державного виконавця від 17.09.2014 року та розподіляє дане майно порівну між сторонами, враховуючі рівність часток спільного майна подружжя.

При цьому суд зазначає, що іншої вартості цього майна до суду не надано і доказів на підтвердження наявності іншого майна, крім того, що описано також суду надано не було.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовуються вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

А тому, суд в рівних частинах розподіляє майно подружжя та визнає за ОСОБА_1 право власності на: мікрохвильову піч - 400 грн., ноутбук з комп`ютерною мишею - 4000 грн., кондиціонер 1 шт. 1500 грн., монітор - 1200 грн., всього на суму 7100 грн.; а за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) визнає право власності на: пральну машину Nord- 1000 грн., кондиціонер 1 шт.-1500 грн., багатофункціональний пристрій (принтер-сканер) - 1000 грн., холодильник - 2000 грн., системний блок чорний - 1500 грн., клавіатура - 60 грн., всього, на суму 7060 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права особистої приватної власності на майно, яке було придбано та використовувалось у власній підприємницькій діяльності (швейне обладнання, готова продукція, сировина та фурнітура), суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази придбання відповідного майна фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 у період шлюбу з зазначенням вартості майна, а саме : швейні машини «Siruba» - 10 шт. , загальною вартістю 20 000 грн.; швейні машини «TYPICAL» - 4 шт., загальною вартістю 8 000 грн.; машини скорняжної «TYPICAL» - 1 шт., вартістю 2 200 грн. ; оверлок «JUKI» - 1 шт., вартістю 2 800 грн.; лампи настільні швейні 15 шт., загальною вартістю 1 500 грн., швейне обладнання у кількості 10 шт., загальною вартістю 24 485 грн. ,швейні машини JACK 5559 , 2 шт., загальною вартістю 8400 грн. , стіл прасувальний ERBOEB-4UT, 3 шт., загальною вартістю 4 800 грн., оверлок JUKI, 2 шт., загальною вартістю 5600 грн., пресс для фурнітури, 2 шт., загальною вартістю 1600 грн., пресс для термодруку ПЕМ DIX- SENUO, 1 шт., загальною вартістю 8 000 грн., ніж сабельний MR05, парогенератор з праскою SILTER, 2 шт., загальною вартістю 1800 грн. ,принтер EPSON SURE COLOR T3000, 1 шт., вартістю 15 800 грн., принтер EPSON STYLUS PRO, 1 шт., вартістю 15 100 грн., Джордані MILK, 4416 шт. Готова продукція комбінезон дитячий ( куртка та штани ), плащ жіночий, куртка чоловіча, куртка дитяча. Кількість сировини для виготовлення готової продукції : синтепон «100» - 7000 м., синтепон «150» - 2000 м., синтепон «200» - 3500 м., тканина «Джордан» - 7700 м., змійка (довга) 7000 штук, змійка (коротка) 14000 штук, підкладка 11000 м., фліс 7000 м., кант (звичайний) 48000 м., кант (світловідражаючий) 23000 м., фурнітура в асортименті 3500 штук. Разом з тим судом встановлено, що позивач здійснює діяльність з виробництва текстильних виробів, вировництво верхнього одягу, дата державної реєстрації фізичної особи-підприємця ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 320 ЦК України, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності , крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до правового висновку ВСУ у справі № 6-1327 цс від 18.05.2016 р. майно фізичної особи підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визнання особистою приватною власністю позивача майна, яке було придбано та використовувалось ним у власній підприємницькій діяльності підлягає задоволенню, з врахуванням доказів на підтвердження наявності даного майна згідно акту опису та арешту майна від 17.09.2014 року. В іншій частині за відсутності відомостей про таке майно суд відмовляє за недоведеністю.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13,76,81, 141, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) право власності на: мікрохвильову піч - 400 грн., ноутбук з комп`ютерною мишею - 4000 грн., кондиціонер 1 шт. 1500 грн., монітор - 1200 грн., всього на суму 7100 грн.; а за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) визнати право власності на: пральну машину Nord- 1000 грн., кондиціонер 1 шт.-1500 грн., багатофункціональний пристрій (принтер-сканер) - 1000 грн., холодильник - 2000 грн., системний блок чорний - 1500 грн., клавіатура - 60 грн., всього, на суму 7060 грн.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 : швейне обладнання: прес для прасування - 2 од. - 4104грн., швейний ніж 4500 грн., заклепочні верстаки - 2 од. - 2000 грн., петельна машина - 1 од. - 1000 грн., швейні машини - 2 од. - 8400 грн., швейна машина - 1 од - 2000грн., швейні машини - 4 од. 8000грн., праска промислова (парогенератор з праскою) - 2 од. - 1800 грн., прасувальні столи - 3 од. - 4800 грн., оверлок (стіл та головна частина) - 2 од - 5600грн., швейна машина - 1 од. - 2200грн., швейна машина - 1 од. - 2500грн., принтер для тканини - 1 од. - 15100 грн., принтер для тканини - 1 од. - 15 800 грн., швейна машина (стіл та головна частина) - 4 од. - 8000 грн., прес для термодруку - 1 од. - 8000грн.,готова продукція: дитячі комплекти куртка -комбінезон - 1161 шт. - 406 350 грн., дитячі куртки - 107 од. - 24 610 грн., чоловічі куртки - 30 од. - 9600 грн., жіночі плащі 150 од. - 43 500 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: