Справа № 633/244/20
провадження № 2/633/94/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року смт. Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Смирнова В.А.,

за участю секретаря судового засідання Панченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Печеніги цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач з урахуванням уточнень, прийнятих судом, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в сумі 22620734,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню з наступних підстав.

02 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким відповідач ( ОСОБА_2 ) отримав від позивача ( ОСОБА_1 ) грошову суму у розмірі 16836509,44 (шістнадцять мільйонів вісімсот тридцять шість тисяч пятсот девять грн. 44 коп.) гривень, що на день передачі грошей відповідало еквівалентові суми 640000,00 (шістсот сорок тисяч) доларів США за офіційним курсом НБУ, та зобов`язався повернути позику рівними частинами протягом 10 років з моменту укладання цього Договору. Сплата кожної наступної частині мала відбуватися не пізніше другого квітня кожного звітного року, зокрема перша частина (еквівалент 64000,00 доларів США) - до 02.04.2019 року. При цьому сума частини позики, що підлягає поверненню, на день розрахунку має відповідати еквівалентові відповідної суми доларів США за офіційним курсом НБУ на день передачі грошей.

Також сторони домовились, що плата за користування позикою становить 2% від суми позики на місяць, і має сплачуватись до 10 числа місяця наступного за звітним, готівкою, про що позикодавцем робиться напис на екземплярі договору позичальника. При цьому сума плати за користування позикою, розраховується за офіційним курсом НБУ на день передачі грошей.

Станом на дату звернення з позовом до суду відповідач отримані кошти не повернув ні повністю ні частково.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України закріплено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з ч. 1,2,3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено у ч.1, 2 ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на умови договору позики, дата повернення частини позики визначена, як не пізніше 2 квітня 2019 року, отже строк повернення частини позики сплив 2 квітня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

За ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Офіційний курс НБУ на 02.04.2019 р. становить 27,190867 грн. до 1 дол. США, а отже сума простроченого боргу (позики) складає 17 402 154, 80 грн. (еквівалент 640000,00 доларів США станом на 02.04.2019 року).

Сума заборгованості за користування грошима (згідно договору у розмірі 2% на місяць) складає: 640000,00 доларів США х 2% х 15 місяців (період з 03.04.2019 по 03.07.2020 року) = 192 000, 00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.07.2020 року складає 5 218 579,20 грн

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами по справі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 5-10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ч.ч. 1, 2 ст. 524, ч.ч. 1, 2 ст. 533, ст. ст. 525, 610, 627, 629, ч. 1 ст. 1047, ст. 1048, ч.1-3 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 17 402 154 ( сімнадцять мільйонів чотириста дві тисячі сто п`ятдесят чотири) грн., 80 коп. суми боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 5 218 579 ( п`ять мільйонів двісті вісімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн., 20 коп. суми боргу за користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , витрати на судовий збір у розмірі 10 510 ( десять тисяч п`ятсот десять) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.А. Смирнов