Ухвала

07 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 201/10081/19

провадження № 61-11401ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в м. Дніпрі, третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», про визнання незаконним та скасування рішення, оформленого протоколом,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення засідання комітету Первинної профспілкової організації співробітників Головного офісу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в м. Дніпрі, оформлене протоколом від 19 серпня 2019 року № 8, про направлення власникам та Наглядовій раді Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» письмової вимоги про розірвання трудового договору.

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 19 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, позов задовольнив. Визнав незаконним та скасував рішення засідання комітету Первинної профспілкової організації співробітників Головного офісу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в м. Дніпрі, оформлене протоколом від 19 серпня 2019 року № 8, про направлення власникам та Наглядовій раді Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» письмової вимоги про розірвання трудового договору. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

31 липня 2020 року Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, а саме: статті 45 КЗпП України без врахування правових висновків, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів, а також на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що виникли у зв`язку з розглядом судом першої інстанції позову юридичної особи, якої не існувало на момент пред`явлення позову та не існує.

Пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, судове рішення можливо оскаржити за умови застосування судом апеляційної інстанції норми права без врахування правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного саме у постанові Верховного Суду, а відтак, посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків, викладених саме в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», не може бути підставою для касаційного оскарження судових рішень, оскільки не відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, заявнику слід надати уточнену касаційну скаргу, в якій зазначити, які саме постанови Верховного Суду не застосовані судами попередніх інстанцій при вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог.

Окрім цього, відповідно до статей 25 та 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас в касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного Суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Також, заявник у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, проте, не ставить питання щодо постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, якою оскаржуване судове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Враховуючи викладене, заявнику необхідно уточнити та конкретизувати прохальну частину касаційної скарги, викласти її вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України та надати уточнену редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев