Справа № 405/6337/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретарів : Фришко А.Ю., Осіпової С.В.

позивача : ОСОБА_1 та представника позивача : адвоката Данилюк Н.В.

відповідача : ОСОБА_2 та представника відповідача : адвоката Майнард Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати майно - Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на ј частину будинку АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Позов обґрунтовує тим, що 25.09.1993 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей - доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до договору дарування від 21.03.2001 року за відповідачем визнано право власності на Ѕ частину вищезазначеного будинку, договір зареєстровано Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1333 та Кіровоградському об`єднаному бюро технічної інвентаризації 26.06.2006 року. Вказаний житловий будинок одноповерховий, загальною площею 76,12 кв.м, з яких 32,41 - житлова і розташований на земельній ділянці площею 546,9 кв.м.

В 2003 році за їх спільні кошти, внаслідок спільної праці вони розпочали ремонт вказаної частини будинку. Ремонт розпочався з проведення в житловий будинок газопостачання, встановлення плити, лічильника, опалення, оформлення відповідних документів на підключення газу до будинку - 2003 рік. Опалубка підлив фундаменту, кладка цегли з зовні будинку двох стін, розшивка - 2005 рік. Підвал прибудова. Опалубка бетонування фундаменту і кладка стін фундаменту цеглою - 2006 рік. Кладка стін та перестінка цеглою веранди, встановлення балок, страп, перекриття даху шифером, демонтаж старої веранди та одного вікна будинку для проходу, установка опалубка, армування, заливка бетоном плит перекриття прибудови, стяжка, зливна яма № 1 2*2*2,5м., фундамент, цегла, плити, перекриття, установка вікон та дверей прибудови 2007 рік. Монтаж гіпсокартоном стін і стелі прибудови утеплення мінеральною ватою, електропроводка, кладка плитки на кухні, вода гаряча та холодна, установка системи каналізації пластиковими трубами: кухня, ванна, туалет - 2008 рік. Прибудова: шпаклівка, ґрунтовка, наклеювання шпалер, вторинне перероблення газової системи на лічильник, котел-колонку, плиту - 2009 рік. Установка системи обігріву: пластикові труби, батареї - 2009 рік. Прибудова: шпаклівка, ґрунтовка, наклеювання шпалер, встановлення огорожі і хвіртки з вулиці - 2010 рік, а також встановлення опалубка, бетонування фундаменту висотою 1,5-2 метри; встановлення стовпчиків з труби; встановлення огорожі секціями з сітки рабиці; монтаж та встановлення кованих воріт. Встановлення опалубка та залив східців для входу з вулиці, встановлення перил, бетонування подвір`я та вимощення від східців з двох сторін будинку; палісадник: опалубка фундамент, східці до городу, бетонування вимощення; альтанка: фундамент, цегляні стіни, з двох боків засклено, навіс; далека кімната - 2011 рік: заміна глиняної підлоги на дерев`яну; монтаж стін та стелі з гіпсокартону; утеплення стелі та підлоги мінеральною ватою; заміна електричного дроту; встановлення нових дверей; шпаклювання, ґрунтування, наклеювання шпалер; заміна старих вікон на пластикові в двох кімнатах. Середня кімната туалет - ванна 2013 рік: демонтаж глиняного перестінку; встановлення гіпсокартонового перестінку; бетонування підлоги; заміна електричного дроту; монтаж стін, стелі гіпсокартоном; утеплення мінеральною ватою; встановлення нових дверей; проведення труб холодної та гарячої води; встановлення сушки для рушника; туалет-ванна: викладення кахлем підлоги та стін; кімната: шпаклювання, ґрунтування, наклеювання шпалер. Зливна яма № 2 2*2,5*2,5 м. в 2014 році: фундамент, цегла, плити перекриття. Встановлення огорожі від сусідів: опалубка, бетонування фундаменту, стовпчики, сітка рабиця.

Посилаючись на норми діючого законодавства зазначає, що вказане майно істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних коштів його та відповідача, є його та відповідача спільною сумісною власністю, а так як шлюбний договір вони не укладали, будь-яких домовленостей про зміну часток майна не погоджували, просить задовольнити позов та розділити майно в рівних частках.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили позов задовольнити, врахувавши висновок експерта та його уточнення, пояснення свідків.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, надали суду відзив на позов, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтування полягають у тому, що відповідно до договору дарування спірне майно є особистою власністю відповідача, позивач не підтверджує проведення капітального ремонту будинку, на даний час одноосібно користується будинком і даний позов пред`явлено з метою позбавити власника законного права користування майном.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась, причини неявки суду не сповістила.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.09.1993 року. Від шлюбу вони мають двох доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України,особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно пунктів 23-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Судом встановлено, що в період зареєстрованого шлюбу, на підставі договору дарування відповідачу ОСОБА_2 дарителем ОСОБА_6 було подаровано Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 ), договір дарування зареєстровано Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1333 та Кіровоградському об`єднаному бюро технічної інвентаризації 26.06.2006 року. Вказаний житловий будинок глинобитний, облицьований, має надвірні будівлі: гараж «Е», вбиральню «Д,В», погріб «а», вод. Колонку, огорожу, ганки., загальною площею 32,41 кв.м, вартістю 7 096,00 грн.

Як передбачено ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Необхідною умовою визнання судом права спільної сумісної власності майно відповідно до ч.1 ст. 62 СК України є наявність «істотного збільшення його у вартості». Оскільки поняття «істотне збільшення вартості майна» є оціночним, конкретне рішення щодо задоволення або відхилення позову приймається судом з урахуванням ринкової вартості майна на час набуття його у власність і на час припинення шлюбних відносин (розірвання шлюбу). Причому застосування передбачених зазначеною статтею правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів, (зокрема, тенденцій до загального подорожчання чи здешевлення конкретного майна) і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Питання про істотне збільшення вартості майна в період шлюбу є визначальним при ухваленні судом рішення і підлягає доказуванню позивачем, який з цим позовом звернувся.

З цього приводу судом відмічається, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який було передано в дар відповідачу, відповідно до договору дарування збудовано в 1960 році, будинок мав значний фізичний знос, на час розгляду справи з 2001 року збільшена житлова площа спірної частини будинку з 32,41 кв.м до 54,81 кв.м, було проведено газопостачання, каналізація, водопостачання, влаштовано індивідуальне опалення, замінено електропостачання, в будинку облаштовані вбиральню та ванну кімнату, замінено покрівлю, відремонтована стропильна система, перекриття, замінені вікна на металопластикові, встановлено нові двері, що призвело до поліпшення фізичного стану житлового будинку та збільшення його ринкової вартості.

За клопотанням сторін у справі були допитані свідки, про допит яких заявлено позивачем і які пояснили, зокрема: свідок ОСОБА_7 пояснила, що бачила будинок сторін в 2002 році, це пів будинку-мазанка, в поганому стані, зі сторонами товаришували з 2002 по 2007 роки, позивач працював, спільно робили ремонт, а саме: міняли дах, підлогу, ремонт робили добротний, позивач особисто проводив ремонтні роботи, не бачила, щоб йому допомагали сторонні. Зокрема мінявся дах, зроблено паркан, ворота та хвіртка, підвал, перший жилий поверх, купили котел, вікна поміняли, зробили шпаклівку, поклали плитку, добудували дві кімнати 15 кв.м, водопровід, ванну. Обоє працювали, вкладали кошти, позивач працював на шахті, отримував хороший заробіток, зі слів відповідача будинок належить їй. Під час спілкування з 2002 року бувала у них два-три рази на місяць, знала, що вони разом купували матеріали для ремонту, була присутня при розгрузці цегли, хто розраховувався не знаю, з 2007 року у них не була.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він сусід сторін, проживає через будинок від них. Частина будинку сторін була глиняна, десь в 2002-2003 роках вони переїхали та почали робити ремонт. В основному позивач робив, зробив отмостку, підвал, добудували будинок, також зробив гарний паркан, ворота, хвіртку. Ремонт був триваючий, замінений дах, вікна, двері, зроблено газопостачання, водопровід, отримані відповідні дозволи. В основному всі роботи робив позивач, будинок змінився, теплоізоляція зроблена. Відповідач також допомагала. Кому належить будинок він не знає, позивач працював на шахті в 2003-2004 роках, в деяких роботах і він допомагав позивачу безоплатно, бував в будинку і до ремонту і після.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що сторони в спірному будинку живуть років 10, він бачив, що ремонтні роботи проводив позивач, а саме: прибудову, подвір`я, поставлені нові вікна, двері в будинок, огорожа, хвіртка, будинок змінився і став охайнішим. Щодо проведення газу та заміни даху йому обставини не відомі і він не бачив, щоб позивачу хтось допомагав. Хто на даний час проживає в будинку йому також не відомо.

Свідки зі сторони відповідача пояснили, зокрема: свідок ОСОБА_10 пояснила, що відповідач є її подругою, в 2001 році вона з чоловіком переїхали до спірного будинку, де жили втрьох із донькою. Будинок був у гарному стані без зручностей. Вони провели газ, здійснили добудову, провели каналізацію, встановили сантехніку, працювали обоє, позивач газ сам проводив, у нього руки правильно ростуть, а відповідач робила підготовчі роботи, тягала мішки, пісок. Вона бувала в них десь раз на три роки, ремонт завершився десь в 2013 році. В будинку поміняли вікна, встановили паркан, хвіртку, а хто робив паркан вона не знає.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що будинок бабусин, а тепер мамин - відповідача. Ремонт робили спільно, а саме: кухню, кімнату, провели газ, каналізацію, ванну кімнату, встановили дах, паркан, зроблене подвір`я, вона також допомагала.

За клопотанням позивача у справі була призначена будівельно-технічна та оціночно-будівельна експертиза, відповідно до наданого експертом скоригованого висновку дійсна ринкова вартість 1/2 частини домоволодіння по ОСОБА_12 , яка належіть ОСОБА_2 , площею 54,81 кв.м. станом на момент проведення експертизи, дорівнює 494 370,00 грн.; дійсна ринкова вартість 1/2 частини домоволодіння по ОСОБА_12 , яка належіть ОСОБА_2 , площею 32,41 кв.м. станом на момент проведення експертизи без проведеної реконструкції, дорівнює 110 458,00 грн. Всі ремонтні роботи та поліпшення, перераховані в позовній заяві (п.1-п.26) відповідно до Національного стандарту № 2, є невід`ємними поліпшеннями. Ринкова вартість невід`ємних поліпшень становлять 383 912,00 грн., відповідно до ринкової вартості житлового будинку на час проведення експертизи, становить 77,66%.

Згідно з вимогами ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до норм ч.1 ст. 372 ЦК України, ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ спільного майна і таке право підлягає судовому захисту.

Такі висновки ґрунтуються на положенні ст. ст.15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу майна, що є у спільній сумісній власності.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, відповідно до цієї статті, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Верховний Суд України в пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 роз`яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині визнання майна - Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачем право власності на ј частину вказаного будинку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 709,00 грн., понесені ним при зверненні в суд та підтверджені квитанцією (а.с. 1) та витрати на проведення експертизи в сумі 8 580,00 грн., підтверджені квитанцією про плату таких витрат (а.с 159).

Щодо понесений позивачем витрат за надання юридичної допомоги суд відмічає наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що 20.03.2017 року між позивачем та адвокатом Данилюк Н.М. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.18). Пунктом 31 договору передбачено, що на підставі виставленого рахунку замовник перераховує 5 000,00 грн. за надання правової допомоги та представництво інтересів замовника в Ленінському районному суді м. Кіровограда у даній цивільній справі.

Позивачем та його представником не надано доказів понесення витрат, які підтверджують здійснення відповідних витрат, а тому в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл задовольнити.

Визнати майно - Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 9 289,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 30.01.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ), зареєстрована АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко Шевченко