ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №523/6541/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6367/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Одеська міська прокуратура №4,

третя особа: Головне управління державного казначейства України в Одеській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської прокуратури №4, третя особа: Головне управління державного казначейства України в Одеській області, про зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, постановлену під головуванням судді Аліної С.С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судових рішень

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської прокуратури №4, третя особа: Головне управління державного казначейства України в Одеській області, про зобов`зання Головне управління державного казначейства України в Одеській області відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 3 745 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року в позові відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що законодавством України не передбачено зобов`язання третьої особи виконати певні дії при ухвалені рішення по цивільній справі (т.1а.с.157-160).

Ухвалою апеляційного суду від 09 листопада 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року залишено без змін (т.1а.с.230-233).

01 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви відмовлено (т.2а.с.72-74).

Зазначена ухвала суду першої інстанції учасниками судового процесу не оскаржена та набрала законної сили.

Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 знову звернувся до суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року.

Такими обставинами заявник зазначив висновок Приморського районного суду м.Одеси від 13 серпня 2019 року щодо неправомірної діяльності прокуратури № 4 м. Одеси та неправомірного невнесення відомостей у ЄРДР (т.3 а.с.1-2).

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у перегляді рішення суду від 08 червня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Судове рішення мотивовано тим, що жодна обставина, на яку посилається заявник ОСОБА_1 у своїй заяві, не є нововиявленою обставиною, а тому підстав для скасування рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року не вбачається (т.3а.с.72-74).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Неправильність судового рішення мотивовано порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, апелянт, зазначив, що суд:

- порушив його право доступу до суду, розглянувши справу у його відсутність, не зважаючи на те, що він 24 грудня 2019 року подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки бажав бути присутнім в судовому засіданні;

- обставинами про перегляд судового рішення від 08 червня 2016 року по справі № 523/6541/16-ц за нововиявленими обставинами є висновок Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року щодо неправомірної діяльності прокуратури № 4 м. Одеси та неправомірного невнесення відомостей у ЄРДР (т.3а.с.79-82).

У відзиві на апеляційну скаргу виконуючий обов`язків керівника Одеської місцевої прокуратури №4 Драгоєв М. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу суду від 26 грудня 2019 року залишити без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги (т.3 а.с.133-136).

У поясненнях на відзив ОСОБА_1 посилався на те, що прокуратура не спромоглася спростувати його доводи апеляційної скарги, а заперечення у цій частині носять формальний характер. Факт заподіяння моральної шкоди був підтверджений після ухвалення рішення по справі №523/6541/16 та на підставі встановлених фактів, тому він звернувся із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (т.3 а.с.140-141).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, заявника та представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4ч.1ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2016 року у позові ОСОБА_1 до Одеської міської прокуратури №4, за участю третьої особи - Головного управління державного казначейства України в Одеській області, про зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду відмовлено (т.1а.с.157-160).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2016 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2016 року залишено без змін (т.1а.с.230-233).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За правилами ст. 423 ЦПК України істотним для справи обставинами, які не були й не могли бути відомі заявнику під час розгляду справи повинні бути:

- обставини, факти, а не докази (в останньому випадку необхідний перегляд в апеляційному і касаційному порядку);

-істотні обставини, тобто такі, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципове інше рішення;

-нововиявлені, а не нові обставини;

-нововиявлені, а не обставини, що змінились.

Разом з тим, положення ст.424 ЦПК України регулюють строки подання заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 цього Кодексу (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

В поданій заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначає, що ним було дотримано встановлений п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України процесуальний строк для звернення із вказаною заявою.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України вказано, що з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної п. 1 ч.2 ст. 423 цього Кодексу (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.424 ЦПК Українистроки, визначені в ч.2 цієї статті, не можуть бути поновлені.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2016 року рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року, яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами залишено без змін (т.1а.с.230-233).

Відповідно до ст.319 ЦПК України ( в редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення 09 листопада 2016 року судом апеляційної інстанції) ) рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Таким чином, вказане судове рішення набрало законної сили 09 листопада 2016 року.

Оскільки судове рішення апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2016 року набрало законної сили, то, враховуючи положення п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України, заявник мав звернутись із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в межах трьох річного строку.

З черговою заявою про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2016 року, яке набрало законної сили 09 листопада 2016 року, за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернувся до суду 03 грудня 2019 року, тобто поза межами строків, встановлених п.1ч.2ст.424 ЦПК України.

Враховуючи приписи ч.3 ст.424 ЦПК України суд апеляційної інстанції позбавлений права поновити вказані строк для подачі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, так як зазначений процесуальний строк є присічним.

Відповідно до положень ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Встановивши, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 червня 2016 року, яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2016 року, набрало законної сили - 09 листопада 2016 року, із заявою про перегляд судового рішення від 08 червня 2016 року за нововиявленими обставинами заявник мав право звернутись до суду в межах трьохрічного строку, проте з черговою заявою звернувся 03 грудня 2019 року.

З огляду на викладене, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішенняСуворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської прокуратури №4, третя особа: Головне управління державного казначейства України в Одеській області, про зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду,слід залишити без розгляду.

Саме до вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 19 березня 2020 року у справі №2-213/10, провадження №61-28св20.

Суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув та помилково розглянув заяву ОСОБА_1 по суті.

Тому апеляційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню, судове рішення скасуванню, а заява ОСОБА_1 про перегляд рішенняСуворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року за нововиявленими обставинами - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 368,423-429 ЦПК України,апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської прокуратури №4, третя особа: Головне управління державного казначейства України в Одеській області, про зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді: