№ 214/9674/19
провадження 2-сз/201/26/20
УХВАЛА

02 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру Міністерства Внутрішніх Справ в Дніпропетровській області про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 грудня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідачів Територіального сервісного центру Міністерства Внутрішніх Справ в Дніпропетровській області та ФОП ОСОБА_2 про визнання права власності, стягнення витрат.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

27 січня 2020 року позивачем до суду було подано уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру Міністерства Внутрішніх Справ в Дніпропетровській області про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення витрат.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2020 року матеріали справи направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року позовну заяву повернуто.

У своєму клопотанні до суду заявник просить повернути сплачений судовий збір по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали позову та клопотання, вважаю можливим повернути заявнику сплачений ним судовий збір, оскільки сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги, а тому заява ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 133, ст. 261 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 350 гривень 00 коп, який сплачено квитанцією № ПН1973742 від 18 грудня 2019 року.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 418 гривень 40 коп, який сплачено квитанцією № ПН1982965 від 26 грудня 2019 року.

Ухвала набрала законної сили 02 вересня 2020 року.

Суддя О.А Антонюк