КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/8510/20 головуючий у суді І інстанції: Гаврилова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровськогорайонного суду міста Києвавід 22 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» про стягнення коштів, у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті коштів за Договором про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу від 23 лютого 2011 року становить 963414,42 грн, з яких: заборгованість у сумі 627948,00 грн., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 258983,42 грн., 3% річних від загальної суми заборгованості в сумі 76489,00 грн..

Як убачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, 23 лютого 2011 року між КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та ОСОБА_1 укладено договір про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу. Відповідно до п. 1 даного договору підставою для його укладення є взаємна домовленість Сторін щодо умов виконання ними Рішення Київської міської ради від 16 грудня 2005 року за №607/3068 «Про винесення з траси будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро в м. Києві та лінії Київського метрополітену частини садових ділянок Русанівських і Воскресенських садів» із змінами та доповненнями. Згідно з Додатком №2 до цього Рішення, Київська міська рада встановила варіанти компенсації садівникам Русанівських і Воскресенських садів за земельні ділянки, зелені насадження, садові будинки та інші споруди, які підлягають знесенню у зв`язку з будівництвом Подільського мостового переходу, а пунктом 12 Рішення доручила Дирекції здійснити компенсацію за винесення садових ділянок відповідно до Додатку №2 цього рішення та відселити громадян. Для надання земельних компенсації в зв`язку із відселенням садоводів з траси будівництва Подільського мостового переходу Комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» рішенням Київради від 13 липня 2006 року №42/42 надано земельну ділянку площею 14,89 га по АДРЕСА_1 (Держаний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №382505, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 29 листопада 2006 року за №08-9-00016). Відповідно до змісту п. 4 Договору, сторони домовились про те, що, ознайомившись з запропонованими проектами садових будинків, користувач дає свою згоду на будівництво для нього садового будинку за проектом будинку СБ-04. Загальна площа будинку - 70,00 кв.м..

За домовленістю між сторонами, призначений для користувача новий садовий будинок буде побудовано на обраній ним земельній ділянці під будівельним номером АДРЕСА_1 . В позові зазначається, що оскільки умови договору так і не були виконані в частині будівництва для позивача садового будинку за проектом СБ-04, розпочате будівництво не закінчене та залишене відповідачем у початковому стані, позивачем прийнято рішення про добудову садового будинку згідно проекту СБ-04 власними силами, про що позивач повідомив відповідача заявою від 18 травня 2016 року. Проте, відповідач виплату компенсації не здійснив, грошові кошти на добудову садового будинку, за проектом СБ-04 не виділив.

Згідно з висновком експерта, документально підтверджений залишок обсягу та вартості будівельних робіт, що підлягають виконанню для завершення будівництва по об`єкту по АДРЕСА_1 , садовий будинок площею 70,0 кв.м., згідно з договором від 23 травня 2011 року №390, станом на 21 квітня 2020 року становить 627948,00 грн..

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» про стягнення коштів за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва.

Не погодившись із вказаними судовим рішенням, ОСОБА_1 31 липня 2020року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказав, що позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованості по сплаті коштів за договором про вилучення земельної ділянки у Дніпровському районі для суспільним потреб - будівництва Подільського мостового переходу, для якого положення ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, за місцем знаходження майна, а тому вважає, що позов підлягає поверненню до Дніпровського районного суду міста Києва.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу задовольнити та передати справу до Дніпровського районного суду міста Києва для розгляду по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суд першої інстанції виходив з того, що заява про стягнення коштів (грошової компенсації) за Договором про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу від 23 лютого 2011 року має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності. Також зазначив, що об`єкт нерухомого майна, компенсація вартості будівництва якого є предметом позовних вимог, розташований на земельній ділянці під будівельним номером АДРЕСА_1 , що не відноситься до адміністративної території Дніпровського району міста Києва.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Встановлено, що у березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» про стягнення коштів, у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті коштів за Договором про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу від 23 лютого 2011 року становить 963414,42 грн, з яких: заборгованість у сумі 627948,00 грн., інфляційне збільшення заборгованості в сумі 258983,42 грн., 3% річних від загальної суми заборгованості в сумі 76489,00 грн..

Встановлено, що об`єкт нерухомого майна, компенсація вартості будівництва якого є предметом позовних вимог, розташований на земельній ділянці під будівельним номером АДРЕСА_1, яка територіально відноситься до Деснянськогорайоні м.Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.Києва» про стягнення коштів за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва.

Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для передачі справи на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що договором про вилучення земельної ділянки у Дніпровському районі для суспільним потреб - будівництва Подільського мостового переходу, для якого положення ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, за місцем знаходження майна, а тому вважає, що позов підлягає поверненню до Дніпровського районного суду міста Києва, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки у відповідності до відповідності до ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, тому при визначенні підсудності враховується місце знаходження земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до Деснянського району міста Києва.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу справи на розгляд іншому суду та вірно застосував положення ст.ст. 30, 31 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровськогорайонного суду міста Києвавід 22 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено «15» вересня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова Я.С. Мельник