№ 312/186/20
№ 2/312/37/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Рогоза А.Ю.

при секретарі Біряк І.В.

за участю представника позивача Трошиної Н.І.

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Маликіної Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Велика Білозерка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування - Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_2 , третя особа: Центр соціальних послуг Великобілозерської сільської ради, про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування - Великобілозерська районна державна адміністрація Запорізької області звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав, в якій зазначає, що відповідач є матір`юнеповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач зареєстрована по АДРЕСА_1 , але будинок за вказаною адресою зруйнований, ОСОБА_2 тимчасово мешкає у родичів. З 09.02.2018 року по 03.12.2019 року родина відповідача перебувала на профілактичному обліку служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації як така, що перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків. За час перебування на обліку спостерігалася постійна зміна місця проживання відповідачем, але будь-яке приміщення, у якому проживала родина перебувало у незадовільному санітарно-гігієнічному стані, діти не отримували належного догляду та харчування, медичного догляду, лікування, навчання. 08.02.2019 року ОСОБА_2 разом з дітьми виїхала за межі району у невідомому напрямку. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Великобілозерської районної державної адміністрації від 10 лютого 2020 року малолітніх дітей ОСОБА_2 влаштовано до КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» як таких, що залишилися без батьківського піклування, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 була притягнута до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 185 КК України та перебувала під вартою. Всі зазначені вище обставини, на думку позивача, свідчать про безвідповідальне ставлення ОСОБА_2 до виконання батьківських обов`язків, що є підставою для відібрання малолітніх дітей від матері.

Ухвалою суду від 30 липня 2020 року було відкрито провадження у справі, 26 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача Трошина Наталія Іванівна підтримала позовні вимоги, зазначивши, крім викладеного у позові, що відповідач байдуже ставиться до своїх батьківських обов`язків, в родині панує хаос та безладдя, діти регулярно залишаються на самоті без продуктів харчування, відповідач постійно змінює місця проживання, ігнорує вимоги служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації щодо влаштування дітей у навчальні та виховні заклади.

Відповідач ОСОБА_2 судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила повернути їй дітей, запевняла суд, що її ставлення до родини змінилося.

Представник третьої особи - Центру соціальних послуг Великобілозерської сільської ради Маликіна Руслана Анатоліївна підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши надані письмові докази, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.4,7,10). Згідно з витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України - відомості про батька дітей зазначені зі слів матері (а.с.5-6, 8-9, 11-12).

Із суспільної характеристики, наданої Великобілозерською сільською радою Великобілозерського району Запорізької області, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 , але будинок за вказаною адресою зруйнований, відповідач тимчасово мешкає у родичів, але постійно змінює місця проживання, будь-яке приміщення, у якому проживала родина перебувало у незадовільному санітарно-гігієнічному стані. Ставлення відповідача до дітей байдуже, діти були помічені у жебрацтві як самостійно так і з матір`ю, не отримують медичного догляду, лікування. З часу направлення дітей до центру соціально-психологічної реабілітації, мати не цікавилися їх долею, уникає зустрічей з представниками органу опіки та піклування, соціальними працівниками (а.с.13).

Малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перебувають на обліку служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації, оскільки опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.16-19).

Згідно з доповідною запискою Центру соціальних послуг Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області від 15.06.2020 року, родина ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом Центру, проте мати неповнолітніх дітей ОСОБА_2 не виконувала рекомендацій фахівця щодо виховання дітей та належного догляду за ними, діти не отримували харчування, лікування, старша донька не відвідувала навчальний заклад. На даний час родина не має житлового приміщення, продуктів харчування, дитячих речей та речей першої необхідності (а.с.25)

За інформацією, наданою директором Великобілозерської ЗОШ І-ІІ ступенів №5 ОСОБА_6 , мати учениці ОСОБА_3 08.02.2019 року забрала дітей і виїхала з села Велика Білозерка у невідомому напрямку, з 02.09.2019 року ОСОБА_3 не приступила до занять (а.с.26-28).

Актами обстеження умов проживання від 06.02.2018 року, 28.02.2018 року, 15.03.2018 року, 19.03.2018 року, 19.12.2018 року, 22.12.2019 року, 18.01.2019 року, 10.02.2020 року, 16.06.2020 року встановлено, що відповідач зареєстрована по АДРЕСА_1 , але будинок за вказаною адресою зруйнований, за адресами тимчасового проживання ОСОБА_2 у домоволодінні АДРЕСА_2 , домоволодінні АДРЕСА_3 , домоволодінні АДРЕСА_4 , домоволодінні АДРЕСА_5 житлові приміщення у незадовільному санітарно-гігієнічному стані, потребують ремонту та прибирання, відсутні необхідні меблі, продукти харчування та сезонний одяг для дітей в обмеженій кількості (а.с.39-47).

За інформацією Великобілозерського відділення поліції Енергодарського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 07.02.2020 року встановлено, що ОСОБА_2 разом з трьома малолітніми дітьми перебуває на території Великобілозерського району Запорізької області, діти не мають одягу відповідно до сезону, брудні, оскільки мати не в змозі забезпечити необхідні умови для виховання та навчання дітей. Протягом 2019 року ОСОБА_2 чотири рази притягувалася до адміністративної відповідальності, у тому числі за невиконання обов`язків щодо виховання дітей (а.с.49).

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Великобілозерської районної державної адміністрації від 10 лютого 2020 року малолітніх дітей ОСОБА_2 влаштовано до КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» як таких, що залишилися без батьківського піклування, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 була притягнута до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 185 КК України та перебувала під вартою (а.с.18-21, 30-38).

17.06.2020 року службою у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області складено висновок № 01-21/207 про доцільність відібрання дітей від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав (а.с.50-51).

Таким чином, встановлені обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 4 ст. 155 СК передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У статті 11 зазначеного Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

Відповідно до ч.7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХII(789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції передбачено, що забезпечується те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Разом з тим, ч.1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

За таких обставин, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітніх дітей, суд вважає за необхідне відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_2 без позбавлення останньої батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки рішення по справі ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, то судовий збір по справі підлягає стягненню з відповідача.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4-5, 10, 12-13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 7, 150, 152, 155, 164, 170 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування - Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_2 , третя особа: Центр соціальних послуг Великобілозерської сільської ради, про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

Передати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,органу опіки та піклування - Великобілозерській районній державній адміністрації Запорізької області для вирішення питання подальшого їх влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15 вересня 2020 року.

Повне рішення суду буде виготовлено 22 вересня 2020 року.

Суддя : А.Ю. Рогоза