Єдиний унікальний номер 235/4348/19
Номер провадження 22-ц/804/27/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

представника відповідача Пільгун Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління №1» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Величко О.В. в місті Покровську Донецької області (повне судове рішення складено 25 липня 2019 року) у справі номер 235/4348/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління №1», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2019 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління №1», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який до смерті з 20.12.2004 року по 01.04.2008 року працював у Відкритому акціонерному товаристві «Шахтомонтажне управління №1» горномонтажником підземним 4-го розряду з повним робочим днем.

22.10.2007 року з її батьком трапився нещасний випадок на виробництві. 22.01.2010 року складені акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1 та акт розслідування нещасного випадку на виробництві за формою Н-5.

Згідно з випискою з акту огляду МСЕК від 18.05.2010 року її батькові було встановлено 50% втрати працездатності та 3 групу інвалідності.

Довідкою Центральної МСЕК МОЗ України від 02.04.2019 року встановлений причинний зв`язок смерті її батька з трудовим каліцтвом.

Вважає, що у зв`язку зі смертю батька їй спричинена моральна шкода, оскільки вона втратила рідну людину, позбавлена можливості матеріальної і моральної підтримки батька в подальшому житті.

Моральну шкоду вона оцінює в 100000,00 грн та просить її стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління №1», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління №1» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 35000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові

витрати.

Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 , 20 серпня 2019 року подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2019 року в частині розміру стягнутої з відповідача на її користь моральної шкоди, збільшивши розмір відшкодування шкоди до 100000,00 грн.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, які призвели до помилкового визначення розміру моральної шкоди, що є підставою для зміни судового рішення.

Вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору не виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки не надав належної правової оцінки обставинам справи, не врахував довготривалий та невідновлюваний характер моральних страждань.

Тому є підстави для зміни рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2019 року та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Із вказаним рішенням також не погодився відповідач Приватне акціонерне товариство «Шахтобудмонтажне управління №1», 29 серпня 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводами апеляційної скарги наведено, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, внаслідок чого прийняте рішення підлягає скасуванню.

Відповідач вважає, що позивач не надав доказів наявності причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 в результаті повторного трансмурального інфаркту передньої стінки міокарду лівого шлуночка при гіпертонічній хворобі та нещасним випадком на виробництві, який трапився з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Довідка №0002785 від 2 квітня 2019 року про причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з трудовим каліцтвом, яку надала позивачка на підтвердження своїх позовних вимог, суперечить довідці №0002784 від 8 квітня 2019 року про відсутність причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 та трудовим каліцтвом 22 жовтня 2007 року.

Крім того, тривалість страждань позивачки та безліч негативних наслідків у зв`язку зі смертю її батька, на думку відповідача, не доведено будь-якими доказами, як того вимагає закон. На день смерті батька, позивачці виповнилося 38 років, вона доросла людина, має дорослу дитину і дохід. Судом не встановлено, що вона потребує матеріальної допомоги, та чи надавав таку допомогу померлий ОСОБА_2 .

Відзиви в письмовій формі на апеляційні скарги до апеляційного суду не надійшли.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління №1» - Пільгун Л.М. в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу позивача не визнала, просила залишити її без задоволення, апеляційну скаргу ПАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» підтримала, просила її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та в задоволенні позову відмовити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання нею 6 серпня 2020 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 227). 22 жовтня 2019 року та 11 листопада надавала заяви про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 86, 105, 106).

Третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання нею 6 серпня 2020 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 228).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним

чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача та представника третьої особи.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 (а.с. 3).

З трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем в період з 20.12.2004 року по 01.04.2008 року та звільнений з посади горномонтажника підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті відповідно до наказу №52к від 01.04.2008 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с. 4-6).

Висновками акту про розслідування нещасного випадку від 22.01.2010 року, що стався 22.10.2007 року о 8 годині 30 хвилин, встановлено, що за рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2009 року та рішенням Апеляційного суду Донецької області від 07.12.2009 року раптове погіршення здоров`я горномонтажника підземного ОСОБА_2 вважається пов`язаним з виробництвом, підлягає обліку, складається акт за формою Н-1 (а.с. 7-8).

Згідно з актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 22.01.2010 року призначена комісія по розслідуванню нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався з ОСОБА_2 ( а.с. 9-10).

Згідно з висновком МСЕК від 18.05.2010 року ОСОБА_2 встановлено 50% втрати працездатності та визнано інвалідом 3 групи (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Макіївці Донецької області (а.с. 13).

Довідкою Центральної МСЕК МОЗ України серії АА №0002785 від 02.04.2019 року встановлений причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з трудовим каліцтвом, підстава: акт огляду МСЕК №180 (а.с. 12).

Задовольняючи позов частково в розмірі 35000,00 грн, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в зазначеному розмірі.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у

зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч. 4 ст. 43 Конституції України.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Судом встановлено, що батько позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 працював в ПрАТ «Шахтобудмонтажне управління №1», 22 жовтня 2007 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого йому встановлено третю групу інвалідності, визначено втрату працездатності 50%.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер в місті Макіївці Донецької області.

Відповідно до довідки Центральної МСЕК МОЗ України серії АА №0002785 від 02.04.2019 року встановлений причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з трудовим каліцтвом, підстава: акт огляду МСЕК №180.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про наявність у позивачки ОСОБА_1 права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю її батька ОСОБА_2 .

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходив саме з принципів розумності та справедливості, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення норм матеріального права в частині визначення розміру моральної шкоди та доводи апеляційної скарги ПрАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» щодо недоведеності тривалості страждань позивачки та наявності негативних наслідків у зв`язку зі смертю її батька, є безпідставними.

Що стосується доводу, викладеному ПрАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» в апеляційній скарзі, про відсутність причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 та трудовим каліцтвом 22 жовтня 2007 року та надання на підтвердження цього доводу відповідної довідки (а.с. 57), апеляційний суд зазначає наступне.

24 жовтня 2019 року за клопотанням учасника справи апеляційним судом постановлено ухвалу про направлення судового доручення до Шевченківського районного суду міста Києва для вчинення певних процесуальних дій у вигляді допиту в якості свідка ОСОБА_3 , який працює на посаді керівника Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» для з`ясування відповідних питань, та надання доказів правомірності видачі довідки серії АА №0002784 від 08.04.2019 року про відсутність причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 та трудовим каліцтвом (а.с. 110-112).

З матеріалів судового доручення вбачається, що Головним лікарем Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_3 надані письмові пояснення, відповідно до яких дійсною є довідка серії АА №0002785 від 02.04.2019 року, зміст якої відповідає акту №180, довідка серії АА №0002784 від 08.04.2019 року витребувана та списана, як недійсна через технічну описку (а.с. 136-137).

З огляду на наведене та враховуючи, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з трудовим каліцтвом на підприємстві, що встановлено комісією, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову в певному розмірі.

Довід, приведений ПрАТ «Шахтобудмонтажне управління №1» в апеляційній скарзі з цього приводу, не дає підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, витрати по сплаті судового збору, пов`язані з їх поданням, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Шахтобудмонтажне управління №1» залишити без задоволення, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 12 серпня 2020 року.

Суддя: