Головуючий суду 1 інстанції - Мартинюк В.Б.
Доповідач -Карташов О.Ю,
Справа № 419/1395/19
Провадження № 22-ц/810/848/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Яресько А.В.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_2 від імені якого діє представник ОСОБА_1

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 09 серпня 2019 року, ухваленого у складі судді Мартинюка В.Б., в залі судових засідань Новоайдарського районного суду Луганської області в смт Новоайдар

у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу.

В обґрунтування вимог позивач стверджував, що 28.05.2012 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 19 на, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1. становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяці від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем.

28.05.2012 року між КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 19 на/1 відповідно до якого ОСОБА_4 взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язання ОСОБА_3 що випливають з кредитного договору.

При складанні договорів поруки ОСОБА_4 був попереджений про солідарну відповідальність з ОСОБА_3 , яку він несе в разі неналежного виконання умов кредитного договору та повідомлений про істотні умови кредитного договору.

28.05.2012 року між КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 19 на/2 відповідно до якого ОСОБА_5 взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язання ОСОБА_3 що випливають з кредитного договору.

При складанні договорів поруки ОСОБА_5 була попереджена про солідарну відповідальність з ОСОБА_3 , яку вона несе в разі неналежного виконання умов кредитного договору та повідомлена про істотні умови кредитного договору.

За згодою сторін складено графік погашення кредиту, згідно з яким ОСОБА_6 зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Однак, незважаючи на прийнятті зобов`язання, відповідач постійно порушує графік сплати кредиту.

Станом на 25.04.2019 року сума заборгованості по кредиту становить 6670,94 гривень.

25.04.2019 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим договором передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові і стає кредитором за кредитним договором № 19 на від 28.05.2012 року укладений між Цедентом і ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, представник позивача просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 19 на від 28.05.2012 року у розмірі 6670,94 гривень.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 09 серпня 2019 року у задоволенні заявлених вимог про стягнення боргу позивачу відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. З ст. 512, ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа, з погодження Національного Банку України.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 , яка діє через представника ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 09 серпня 2019 року про відмову у стягненні заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд в рішенні посилається на правову позицію та норми ЦК України, що стосуються договору факторингу, проте в даному випадку був укладений договір цесії.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не надано.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Представник ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п.1.1 кредитного договору № 19 на від 28.05.2012 року кредитодавець КС «Імперіал ЛТД» зобов`язується надати позичальнику ОСОБА_3 кредит у сумі 3000 грн на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.1.1 договору поруки № 19 на /1 від 28.05.2012 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_3 , Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_4 , поручитель ОСОБА_4 зобов`язується перед кредитором КС «Імперіал ЛТД» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником, зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені і можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно п.1.1 договору поруки № 19 на /2 від 28.05.2012 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_3 , Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_5 , поручитель ОСОБА_5 зобов`язується перед кредитором КС «Імперіал ЛТД» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником, зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені і можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором № 19 на від 28.05.2012 року складає 6670,94 гривень.

Відповідно до п.1 договору відступлення права вимоги від 25.04.2019 року цедент КС «Імперіал ЛТД» передає цесіонарієві ОСОБА_2 , а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за кредитним договором № 19 на від 28.05.2012 року, укладеного між цедентом і ОСОБА_3 . Згідно п.6 вказаного договору відступлення права вимоги, до цесіонарія переходять права, які забезпечують зобов`язання боржника.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, дійшов висновку, що з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця - кредитної спілки, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу ОСОБА_2 , яка не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права та не має відповідної ліцензії, що суперечить положенням ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Колегія суддів судової палати погоджується з таким висновком суду першої інстанції та оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

В статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається.

Кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть буди кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», особа набуває статусу фінансової установи після внесення про неї запису до відповідного державного реєстру фінансових установ. У разі, якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичних осіб, які не можуть надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16) та від 31 жовтня 2018 року (справа №465/646/11).

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки в рішенні суду відсутні висновки як щодо укладення між сторонами договору факторингу, так і щодо відмови у позові з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені якого діє представник ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 09 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

Головуючий

Судді: