Ухвала

01 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 709/1735/19

провадження № 61-13729ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лєтол», третя особа - приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Неллі Борисівна, про визнання договору оренди землі недійсним, припинення права оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 травня 2020 року, з урахуванням ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 травня 2020 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лєтол» (далі - ТОВ «Лєтол»), третя особа - приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н. Б., про визнання договору оренди землі недійсним, припинення права оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди землі від 18 березня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лєтол», право оренди за яким зареєстровано 19 травня 2017 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н. Б. (індексний номер 35255336), щодо земельної ділянки площею 2,46 га (кадастровий номер № :04:000:0811), яка на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 19-29-01-0 812 т.

Припинено право оренди земельної ділянки площею 2,46 га (кадастровий номер № :04:000:0811), яка на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 19-29-01-0 812 т, зареєстроване за ТОВ «Лєтол» приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н. Б. 19 травня 2017 року на підставі договору оренди землі від 18 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лєтол» (номер запису про інше речове право 20474909).

Зобов`язано ТОВ «Лєтол» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,46 га (кадастровий номер № :04:000:0811), яка на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 19-29-01-0 812 т.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Лєтол» задоволено.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 травня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У вересні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року та залишити в силі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2019 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки викладаючи вимогу про скасування рішення суду апеляційної інстанції, заявником неправильно зазначено дату винесення рішення районним судом, яке вона просить залишити в силі. Із тексту касаційної скарги можливо зробити висновок, що заявник просить залишити в силі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області, яке було ухвалено 15 травня 2020 року.

Отже, заявнику необхідно уточнити яке рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області вона просить залишити в силі.

Також подана касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець