Справа № 450/790/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/869/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м.Львів

Справа № 450/790/15

Провадження № 22ц/811/869/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) «Порше Мобіліті»

на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Пустомити 17 жовтня 2018 року, (суддя Кукса Д.А.)

у справі за позовом ТзОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору,-

встановив:

Позивач звернувся з позовом про стягнення на його користь з відповідачів солідарно суми заборгованості за кредитним договором № 50006987 від 4 грудня 2012 року у розмірі 591 399, 38 грн., штрафу в розмірі 45 938, 34 грн., пені в розмірі 1881, 84 грн., 3% - 7 391, 60 грн., збитків у розмірі 19 300 грн., інфляційних втрат в розмірі 81 160, 80 грн.; основної суми кредиту за додатковою угодою від 23 грудня 2013 року у розмірі 16 436, 30 грн., пені в розмірі 307, 92 гр., 3 % річних - 92, 37 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 313, 23 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що 4 грудня 2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 50006987 за умовами якого позивач зобов`язувався надати відповідачеві кредит у сумі 212 967, 56 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 25 987,50 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням: для придбання автомобіля марки VW моделі Scirocco, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1948 куб. см, 2012 року випуску. Вказує, що ОСОБА_3 виступив поручителем згідно умов договору поруки, які є невід`ємною частиною договору. 23 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ТзОВ укладено додаткову угоду №1 до договору відповідно до якої позивачем надано додатково кошти в сумі 7 484,40 доларів США, що на дату укладання додаткової угоди становило 62 098,07 грн. Цільове призначення додаткового кредиту: сплата страхових платежів за договором страхування № 245002/4098/0001004 від 17 грудня 2012 року. Вказує, що відповідно до п. 1.6. Умов кредитування, в якому вказано про те, що виконання зобов`язання за договором забезпечується заставою, сторони кредитного договору уклали договір застави транспортного засобу від 29 березня 2013 року за яким для забезпечення виконання зобов`язань за договором відповідачем передано у заставу згаданий автомобіль. Зазначає, що з червня 2014 року, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, позичальник припинила виконувати свої зобов`язання за договором, не сплатила чергові платежі за червень - вересень 2014 року. Стверджує, що у зв`язку з цим станом на 20 березня 2015 року у відповідача виникла заборгованість за несплаченими платежами за договором на загальну суму 30 459, 95 грн. У зв`язку з систематичним невиконанням умов договору, 5 вересня 2014 року відповідачу направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту. Станом на 19 березня 2015 року заборгованість за кредитом становить 19 486, 79 доларів США, що відповідає 535 886, 73 грн. Плата за користування кредитом становить 25 052, 70 грн. Заборгованість за додатковою угодою становить 16 436, 30 грн., штраф за порушення умов договору - 3 344, 83 грн.; штраф, що має бути сплачений відповідачем за порушення умов договору відповідно до п. 3.3 - 42 593, 51 грн. Загальна сума штрафних санкцій за договором становить 45 938, 34 грн.; пеня за порушення зобов`язань за договором 1 881, 84 грн., пеня за порушення зобов`язань за додатковою угодою - 307, 92 грн.; 3 % річних заборгованості за невиконання грошових зобов`язань за договором становить 7 391, 61 грн., за додатковою угодою - 92, 37 грн., втрати від інфляції за договором 81 160, 80 грн., за додатковою угодою 1 313, 23 грн. Збитки, завдані позивачеві у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договору, становлять 19 300 грн. Просить позов задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути солідарно з відповідачів в користь ТзОВ «Порше Мобіліті» згідно умов кредитного договору №50006987 від 4 грудня 2012 року 535 886,73 грн. суми непогашеного кредиту, 25 052, 70 грн.- відсотків за користування кредитом, 1 881, 84 грн. - пені відповідно до п.8.1 кредитного договору, 7 391, 60 грн. - 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.

Стягнуто солідарно з відповідачів в користь позивача, згідно умов договору про внесення змін (додаткова угода №1) до кредитного договору №50006987 від 4 грудня 2012 року, від 23 грудня 2013 року 16 436, 30 грн. суми непогашеного кредиту, 307, 92 грн. - пені відповідно до п. 8.1 кредитного договору, 92, 37 грн. - 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Порше Мобіліті» 5 404 грн. за правову допомогу по представництву інтересів в суді та 1 023 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача 5 404 грн. витрат на правову допомогу по представництву інтересів в суді та 1 023 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ТзОВ «Порше Мобілі» на користь ОСОБА_2 6 160 грн. витрат на залучення судового експерта.

Рішення оскаржив позивач в частині відмови у задоволенні його вимог та стягнення витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. Вважає в цій частині рішення суду незаконними та необґрунтованими, такими що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм та процесуального матеріального права.Просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову та стягненні на користь ОСОБА_2 6 160 грн., витрачених на залучення судового експерта; ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову і відмовити у стягненні витрат, пов`язаних із проведенням експертизи; в решті рішення просить залишити без змін, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

4 грудня 2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 50006987. За умовами цього договору позивач надав позичальнику кредит в розмірі 212 967,56 грн., що згідно офіційного курсу валют НБУ, становить 25 987,50 доларів США. Цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки VW, модель Scirocco, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 куб.см, 2012 року випуску.

Поручителем ОСОБА_2 щодо виконання позичальником умов кредитного договору виступив ОСОБА_3 , який підтвердив ознайомлення з умовами договору шляхом його підписання.

Відповідно до п. 1 умов поруки від 4 грудня 2012 року ОСОБА_3 несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов`язань позичальника.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із пунктом 1.3.1 загальних умов кредитування, які є невід`ємною частиною кредитного договору, передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в гривні на день укладення кредитного договору в графіку погашення кредиту, що також є невід`ємною частиною кредитного договору. Надалі позичальник сплачує платежі для повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в кредитному договорі.

Відповідно до пункту 2.1 загальних умов кредитування, за використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує позивачу проценти за процентною ставкою, визначеною у кредитному договорі. Зазначену процентну ставку за умовами кредитного договору сторони визначили на рівні 9,90 % на рік, та передбачили, що вона є змінною відповідно до пункту 2.3. загальних умов.

Згідно із пунктом 1.1 договору про внесення змін (додаткова угода №1 від 23 грудня 2012 року) до кредитного договору № 50006987 від 5 грудня 2012 року позивач також надав позичальнику додатковий кредит у розмірі 62 098, 07 грн. (згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ, становить 7 484, 40 доларів США) на оплату страхових платежів.

Відповідно до пункту 1.2 загальних умов кредитування, позичальник зобов`язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Пунктами 3.2, 3.2.1 цих умов передбачене право позивача достроково вимагати повернення кредиту та додаткового кредиту у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 календарний місяць.

Судом встановлено, що 5 вересня 2014 року позивачем направлена відповідачу вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка утворилася внаслідок порушення відповідачем умов договору. Відповідачем зобов`язання за кредитним договором та додатковою угодою не виконано, допущено заборгованість.

Відповідно до розрахунку, наданого ТзОВ «Порше Мобіліті», станом на 20 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором та додатковою угодою становить 765 221, 78 грн., з яких: 30 459,95 грн. - прострочена заборгованість по сплаті чергових платежів за кредитом; заборгованість за кредитом - 535 886,73 грн., що еквівалентно 19 486,79 доларів США станом на 19 березня 2015 року, 25 052,70 грн. - плата за користування кредитом; 45 938,34 грн. - заборгованість по штрафних санкціях; 1 881,84 грн. - пеня; 7 391,60 грн. - 3 % річних; 81 160,80 грн. - інфляційні втрати; 19 300 грн. - завдані збитки. Заборгованість за додатковою угодою - 16 436, 30 грн.; 307, 92 грн. - нарахована пеня; 92, 37 - 3 % річних; 1 313, 23 грн. - інфляційні втрати.

На підставі наданого розрахунку суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача стосовно розміру заборгованості за кредитним договором, вказавши, що ці суми підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Згідно із пунктом 8.1 загальних умов у разі порушення позичальником термінів сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню в розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування кредитом та/або додатковим кредитом.

Відповідно до пункту 8.2 умов у разі порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої у статті 3.2.1, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Законом не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Виходячи із цих мотивів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що пеня відповідно до умов пункту 8.1 кредитного договору та штраф відповідного до умов пункту 8.2 цього договору нараховані позивачем за одним і тим самим фактом несвоєчасного виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором. Судом відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу за основним договором у розмірі 42 533,51 грн. та за несплаченими щомісячними платежами за договором у розмірі 30 459,95 грн.

Суд прийшов до висновку, що з відповідачів належить стягнути пеню, згідно розрахунку заборгованості за договором у розмірі 1 881,84 грн. та додатковою угодою у розмірі 307,92 грн., оскільки така неустойка нарахована у меншому розмірі та даний кредит є споживчим.

Відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Частина 2 статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

З кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США та визначалася у гривневому еквівалентні, тому підстав для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості немає.

Відповідно до статей 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідачів 3% річних за кредитним договором у розмірі 7 391,60 грн. та додатковою угодою - 92, 37 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржене і не переглядається.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог про стягнення несплачених прострочених щомісячних платежів за період з червня (частково) по вересень 2014 року на загальну суму 30 459,95 грн.; стягнення штрафу за порушення пункту 8.3. договору на загальну суму 3 344,83 грн.; штрафу за порушення пункту 8.2. договору у розмірі 42 593,51 грн.; втрат від інфляційних процесів за прострочення щомісячних платежів в повернення кредиту у загальному розмірі 82 474,03 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідачів несплачених прострочених щомісячних платежів за період з червня по вересень 2014 року на загальну суму 30 459,95 грн., штрафу за порушення пункту 8.3 договору в розмірі 42 593,51 грн. та стягнення з позивача в користь відповідача ОСОБА_2 6 160 грн., витрачених на залучення судового експерта, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Мотиви відмови у стягненні несплачених прострочених щомісячних платежів за період з червня (частково) по вересень 2014 року на загальну суму 30 459,95 грн. в оскаржуваному рішенні відсутні, ця сума визначена як штраф.

Відповідно до пункту 1.3.1 договору розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником на повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Надалі позичальник сплачує платежі для повернення кредиту відповідно до виставлених рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

З пункту 1.4.2 договору вбачається, що сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

Відповідно до пункту 1.4.4 договору кредит та додатковий кредит (платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту, сплати процентів, комісій і штрафних санкцій) вважається повернутим, а відповідний обов`язок позичальника з повернення/сплати коштів - виконаним з моменту зарахування грошових коштів у відповідному розмірі на банківський рахунок позивача, вказаний у кредитному договорі, або повідомлений позичальнику додатково. Позичальник повинен забезпечити, щоб у платіжному дорученні на перерахування грошових коштів було вірно зазначено номер та дату кредитного договору.

У пункті 2.5 договору сторони погодили строк сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіку погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів.

Відтак, повернення кредиту, сплата щомісячних платежів для повернення кредиту та додаткового кредиту, а також сплата процентів за користування кредитними коштами повинна здійснюватися до 15 числа (включно) відповідного місяця згідно графіку погашення.

З наданого розрахунку та виписки з рахунку клієнта заборгованості, який не спростовано належними і допустимими доказами, вбачається, що позичальник не сплатила щомісячні платежі для повернення кредиту та додаткового кредиту за період з червня (частково) по вересень 2014 року на загальну суму 30 459,95 грн. Тому вимога про стягнення цих платежів підлягає до задоволення.

Не можна погодитися з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення штрафів у розмірі 42 593,51 грн. та 3 344,83 грн. Суд першої інстанції зазначив, що пеня відповідно до умов пункту 8.1 кредитного договору та штраф відповідного до умов пункту 8.2 цього договору нараховані позивачем за одним й тим самим фактом несвоєчасного виконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором.

Апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 549 цього Кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частинами 2 та цієї норми права штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 8.1 договору передбачено, що у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту позичальник сплачує позивачу пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування кредитом та/або додатковим кредитом.

Відтак, пеня нарахована на підставі пункту 8.1 договору за порушення терміну (прострочення) сплати щомісячних платежів на повернення кредиту та додаткового кредиту.

Разом з тим у пункті 8.3. договору передбачено, що за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 він сплачує штраф в українських гривнях у розмірі еквівалентнорму 15 Євро чи 20 доларів США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту у кредитному договорі за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі, еквівалентному 20 Євро чи 25 доларів США в українських гривнях за направлення другої вимоги щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеним у кредитному договорі на момент направлення такої вимоги, та у розмірі, еквіваленту 25 Євро чи 30 доларів США в українських гривнях за направлення третьої вимоги щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення такої вимоги.

Тому, штраф в розмірі 3 344,83 грн. нараховано згідно з пункту 8.3. договору за кожен випадок надсилання позичальникові першої, другої та третьої вимоги щодо сплати заборгованості, а не за порушення терміну (прострочення) сплати щомісячних платежів.

Відтак, належить зробити висновок, що пеня і штраф нараховані за різні порушення: пеня - відповідно до п.8.1 договору (за порушення терміну (прострочення) сплати щомісячних платежів на повернення кредиту та додаткового кредиту); штраф - на підставі п. 8.3 договору (за кожен випадок надсилання позичальникові першої, другої та третьої вимог про сплату заборгованості).

З пункту 8.2 договору вбачається, що сторони погодили, що у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченого у статті 3.2.1, позичальник сплачує штраф у розмірі 20 % відсотків від суми кредиту.

16 вересня 2014 року позичальник отримала вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором №50006987 від 5 вересня вказаного року, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У визначений термін (до 6 жовтня 2014 року) заборгованість не сплачена, що стало підставою нарахування штрафу в розмірі 42 593,51 грн. на підставі пункту 8.2 договору.

Виходячи із встановленого, належить зробити висновок, що описані вище штрафи і пеня не є подвійним стягненням за одне і те саме порушення умов договорів і підлягають стягненню.

Судом першої інстанції ухвалено стягнути з позивача в користь відповідача 6 160 грн. витрат за проведення експертизи.

Колегія суддів з цим не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 141 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат. Відповідно до частини 3 зазначеної правової норми при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Встановлено, що експертиза у справі призначена і проведена за клопотанням відповідача ОСОБА_2 . На жодне із поставлених перед експертом питань відповіді не надано. Частина поставлених відповідачем перед експертом питань має правовий характер і не потребує знань у галузі іншій, ніж право. Оскаржуване рішення не містить жодних посилань на висновок експерта. Перед експертом позивач не ставив жодного питання. Тому, з урахуванням статті 141 ЦПК України, витрати на залучення експерта не підлягають стягненню з позивача.

Відмову у стягненні інфляційних втрат, суд першої інстанції мотивував тим, що з кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США, а лише сплата проводилася у національній валюті по курсу НБУ на час внесення платежів. Тому підстав для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості немає, оскільки інфляційні процеси у цьому випадку не відбувалися.

Апеляційний суд погоджується з такими мотивами, оскільки із графіку погашення кредиту вбачається, що погашення кредиту визначено ануїтентними платежами по 550,88 доларів США щомісячно. Це стверджується і умовами договору. Оплата в національній валюті України здійснюється з урахуванням курсу долара США щодо гривні на час внесення коштів. Висновки суду в цій частині не спростовані доводами апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з кожного із відповідачів порівну в користь позивача належить стягнути судові витрати (сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги) пропорційно до задоволених вимог - в розмірі по 572,95 грн.

Керуючись ст. ст.141, 367, п.1 п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2018 року в частині відмови у стягненні: несплачених прострочених щомісячних платежів за період з червня 2014 року по вересень 2014 року на загальну суму 30 459,95 грн.; штрафу за порушення п.8.3 договору на загальну суму 3 344,51 грн., штрафу за порушення п.8.2 договору в розмірі 42 593,51 грн. - скасувати та в цій частині прийняти нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_3 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (проспект Павла Тичини, 1В, офіс В, м.Київ, 02152, ідентифікаційний код 36422974) 30 459,95 грн. (тридцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять грн. 95 коп.) несплачених прострочених щомісячних платежів за період з червня по вересень 2014 року; 3 344,83 грн. (три тисячі триста сорок чотири грн. 83 коп.) штрафу та 42 593,51 грн. (сорок дві тисячі п`ятсот дев`яносто три грн. 51 коп.) штрафу.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (проспект Павла Тичини, 1В, офіс В, м.Київ, 02152, ідентифікаційний код 36422974) в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_2 ) 6 160 грн., витрачених на залучення судового експерта, - рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2018 року скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_2 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (проспект Павла Тичини, 1В, офіс В, м.Київ, 02152, ідентифікаційний код 36422974) 572,95 грн. (п`ятсот сімдесят дві грн. 95 коп.) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_3 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (проспект Павла Тичини, 1В, офіс В, м.Київ, 02152, ідентифікаційний код 36422974) 572,95 грн. (п`ятсот сімдесят дві грн. 95 коп.) судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 7 вересня 2020 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ___________________ Ю.Р.Мікуш

____________________Р.В. Савуляк