Справа № 214/2990/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 вересня 2020 року суддя Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 214/2990/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення відсотків та інфляційних витрат по боргу, -

Установив:

Короткий зміст позовних вимог.

1.Позивач звернувся до суд з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на його користь в рівних частинах (по 69 687 грн) 139 347 грн. процентів по боргу та втрат від інфляції, а також судові витрати в розмірі 127 грн.

Аргументи учасників справи.

2.В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в серпні 2012 року він та ОСОБА_5 звернулись до Саксаганського районного м. Кривого Рогу з позовом до відповідачів по цій справі про стягнення боргу 440 000,00 російських рублів по договору позики між ним та ОСОБА_5 померлому ОСОБА_6 , спадкоємцями якого виявились ОСОБА_2 і ОСОБА_3

13 листопада 2013 року апеляційний суд Дніпропетровської області по справі № 2/214/422/13 залишив в силі рішення від 29 липня 2013 року Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, яким ОСОБА_2 було відмовлено в позові про визнання договору позики недійсним.

27 листопада 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 214/9998/13 задовольнив його позов і стягнув з відповідачів на його користь в рівних частинах 62078,36 грн. 06.04.2016 року він отримав виконавчий лист на вказану суму, а 07.04.2016 року здав його до виконавчої служби.

21 березня 2017 року апеляційний суд Дніпропетровської області, по справі № 2/214/422/13 задовольнив його позові стягнув на його користь з відповідачів в рівних частинах по 69 340,56 грн.

13.04.2017 року по його заявам ДВС вдруге по новій сумі відкрила виконавче провадження, яким вимагала від боржників до 20.04.2017 року добровільно виконати рішення суду та повернути йому борг.

18.10.2017 року боржники нарешті повернули йому борг, а він в свою чергу, надав їм та службі заяву про повне погашення боргу. Позивач вважає, що відповідачі з 13 листопада 2013 року зберігали його кошти без достатніх правових підстав, з метою наживи та знецінення суми боргу від інфляції.

Він вважає, що відповідачі з 29.07.2013 року з дня прийняття судом рішення про відмову в позові про визнання договору позики недійсним повинні були усвідомити свій обов`язок спадкоємців повернути йому борг, але вони ухилялись від виконання обов`язку затягуванням розгляду справи, а потім від сплати боргу по виконавчим листам.

Також боржники, відповідно до ст. 1282 ЦК України, як спадкоємці померлого боржника, прийняли спадщину з боргами, але борг не повернули до 18.10.2017 року. Тримали його кошти без достатніх правих підстав. Вартість повернення безпідставно утриманого майна, відповідно до ст. 1213 ЦК України, визначається судом на момент розгляду справи. Підрахунок до позову по позову зроблено на момент погашення боргу, на користь відповідачів. В силу ст. 1214 ЦК України відповідачі від безпідставного неповернення боргу отримали якусь майнову вигоду чи могли отримати так вигоду. Вважає, що відповідачі могли отримати майнову вигоду в сумі 139 347 грн. В противному випадку вони б не ухилялись від повернення боргу та повернули б його і без судового рішення, але вони не повертали борг і по іншим судовим рішенням.

3.Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшов відзив, з якого вбачається, що вони заперечують проти задоволення позовних вимог за таких підстав.

Апеляційним судом Дніпропетровської області у своєму рішенні від 21.03.2017 року встановлено суму заборгованості та виплати по борговому зобов`язанню. З них за договором позики від 15.01.2011 року належало до стягнення: заборгованість за договором позики 119416 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання - 1118,17 грн.; 3% річних за період з 26.12.2011 року по 07.04.2012 року - 1010,95 грн.; відсотки від суми позики за період з 15.01.2011 року по 07.04.2012 року - 7758,77 грн. Усього 129 303,88 грн. по 64 651,94 грн. з кожного.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набрало законної сили 21.05.2017 року. Позивачу ОСОБА_1 18.10.2017 року була виплачена вся сума боргу.

На даний час позивач намагається перерахувати суму боргу із 13.08.2013 року з моменту постановленням судом ІІ інстанції рішення щодо їх позову про визнання договору позики недійсним. Але вже попереднім рішенням суду встановлено, що з них відповідачів як спадкоємців боржників за договором позики підлягають стягненню тіло позики, проценти за користування позикою, 3% річних за ст. 625 ЦК України тільки по день смерті спадкодавця боржника по 07.04.2012 року у межах спадкового майна.

Також зазначають, що позивач по справі пропустив строки для звернення до суду за захистом порушеного його права оскільки три відсотки та інфляційні витрати він пов`язує із подією - ухвалення остаточного рішення суду за їх позовом 13.08.2013 року.

4.Від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на заперечення, з якої вбачається, що останні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. З відзивом він не згоден.

Процесуальні дії у справі.

5.05 травня 2020 року ухвалою суду вищезазначену позовну заяву було залишено без руху, та надано позивачеві час для усунення недоліків.

6.19 травня 2020 року від відповідача на адресу суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 05 травня 2020 ркоу.

7.20 травня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

8.Згідно копії рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним відмовлено ( а.с. 5).

9.06.04.2016 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу видано виконавчого листа № 2/214/151/15 від 27.11.2015 року на підставі рішення суду, яке набрало законної сили 17.03.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця (а.с.10). Згідно зазначеного виконавчого листа з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5 стягнуто заборгованість в рівних частинах за договором позики від 15.01.2011 року в загальному розмірі 457 467, 67 рублів, що за курсом 2.7140 НБУ станом на 06.04.2012 року складає 124 156, 73 грн. по 62 078,36 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5 судовий збір 1 241,56 та 1300 грн. за проведення експертизи. 13.04.2016 р. державним виконавцем Тимощук С.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2/214/151/15, виданого 06.04.2016 р. про стягнення коштів, згідно якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість в розмірі 63 349,14 грн. ( а.с.11).

10.Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця задоволено частково. Судовим рішенням встановлено, що за розписками ОСОБА_6 взяв в борг у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 440000руб., які зобов`язаний був повернути 25.12.2011 р. та в разі невиконання сплатити пеню в розмірі 40 руб. за кожен день прострочення. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованість в рівних частинах за договором позики від 15 січня 2011 року в загальному розмірі 476 432, 88 рублів, що складає 129303, 88 грн. по 64651,96 з кожного, а також стягнуто судові витрати в розмірі 4689,60 грн. по 2344,30 грн. з кожного відповідача. З розрахунку суми заборгованості вбачається, що заборгованість за договором позики склала 440000 руб. (119416 грн), пеня з 06.04.2011 року по 07.04.2012 року в розмірі 4 120 руб. 1118,17 грн.), 3% річних за період з 26.12.2011 року по 07.04.2012 року в розмірі 3724,93 руб. (1010,95 грн.), відсотків суми позики за період з 15.01.2011 року по 07.04.2012 року в розмірі 28 587,95 руб. (7 758,77 грн.) ( а.с.50-51).

Джерела права й акти їх застосування.

11.Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

12.Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

13.Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

14. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

15. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

16.За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду.

17.Так, предметом даного позову є стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, визначеного рішенням суду.

18.Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредиторами спадкодавця задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованість в рівних частинах за договором позики від 15 січня 2011 року в загальному розмірі 476 432, 88 рублів, що складає 129303, 88 грн. по 64651,96 з кожного, а також стягнуто судові витрати в розмірі 4689,60 грн. по 2344,30 грн. з кожного відповідача. Рішення набрало законної сили 21.03.2017 року.

19.Як вбачається зі змісту позовної зави та не заперечується сторонами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкоємці 18.10.2017 року сплатили ОСОБА_7 грошові кошти, які стягнув суд рішення від 21.03.2017 року. Оскільки, дані обставини визнаються учасниками справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлатають доказуванню.

20.Доводи позивача, що три проценти річних та інфляційні втрати необхідно розраховувати 29.07.2013 року, тобто з дня прийняття рішення судом про відмову в позові про визнання договору позики недійсною, суд не приймає до уваги, оскільки ч. 2 ст. 625 ЦПК України передбачена відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання, які виникають в тому числі і на підставі рішення суду.

21.Зі змісту рішення ухваленого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 29 липня 2013 року, вбачається, що предметом розгляду у справі є дійсність або недійсність договору позики, дана позовна вимога має немайновий характер та не породжує відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

22.Посилання відповідачів, як на підставу для відмови задоволення позовних вимог, наявність судового рішення яким з них вже стягнуто три відсотки річних та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання по день смерті спадкодавця, боржника по 07.04.2012 року в межах спадкового майна, суд оцінює критично за таких підстав.

23.Рішенням суду від 21 березня 207 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємців, заборгованість за договором позики боржника-спадкодавця на момент смерті, до якої включено пеню, три відсотки річних та відсотки від суми позики за неналежне виконання боржником взятих на себе боргових зобов`язань за договором позики від 25 грудня 2011 року.

24.В свою чергу, предметом розгляду даної справи є відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед позивачем ОСОБА_1 за неналежне виконання грошового зобов`язання, визначеного рішенням суду від 21 березня 2017 року, в сумі 69341,56 грн. ( 64 651, 96 грн. - заборгованість за договором позики + 4689,60 грн. - судові витрати)

25.Клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню, оскільки право вимоги виконання грошового зобов`язання у позивача виникло з наступного дня після набрання судовим рішення законної сили, тобто з 22.03.2017 року. Починаючи саме з цієї дати у позивача виникає право нарахування та стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання.

26.З даним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся, шляхом відправлення позовної заяви поштивим зв`язком 28.04.2020 року, тобто з порушенням загального строку позовної давності (три роки), що є підставою для відмови в позові.

Розподіл судових витрат.

27.Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 11, 253, 257 261, 262, 993 , 1188. 1191, 141ЦК України, 263-265, 281-283 ЦПК України,

Ухвалив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення відсотків та інфляційних витрат по боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Суддя І.Б. Малаховська