Провадження № 2/734/907/20 Справа № 734/1340/19
У Х В А Л А

22 вересня 2020 рокусмт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Бузунко О.А.,

при секретареві Галюк Л.В.,

за участю прокурора Баринової Л.В.,

представника відповідача адвоката Гуца А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду у цивільній справі за позовом заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області і ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,

у с т а н о в и в:

в провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області знаходиться цивільна справа за позовом заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області і ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

21 вересня 2020 року через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду, яке мотивоване наступним.

Позовна заява підписана заступником керівника Ніжинської місцевої прокуратури І. Марушко, проте за загальним правилом повноваження щодо здійснення представництва місцевої прокуратури у відносинах з органами державної влади надані її керівнику і лише в разі відсутності останнього такі повноваження може виконувати перший заступник, а у разі відсутності першого заступника один із його заступників.

За твердженням відповідача, заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_2 не був уповноважений підписувати позовну заяву від імені Ніжинської місцевої прокуратури, оскільки відсутні в матеріалах справи докази, тому позовна заява повинна бути залишена без розгляду.

На підтвердження своєї позиції відповідачем до клопотання додано постанову Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі № 819/478/17.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки прокурор ОСОБА_2 був повноважний підписувати позову заяву. На підтвердження своєї позиції прокурором надано Наказ «Про розподіл обовязків між працівниками Ніжинської місцевої прокуратури» № 1 від 02 січня 2019 року, відповідно до п. 4 якого заступник керівника місцевої прокуратури І. Марушко здійснює контроль з питань представництва інтересів держави в суді; Наказ «Про призначення ОСОБА_3 » № 444 к від 26 грудня 2018 року, згідно з яким ОСОБА_3 призначено на посаду заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури; Наказ Генерального прокурора України «Про орагнізацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» № 186 від 21 вересня 2018 року, відповідно до пункту 6.1 якого позови надсилаються до суду, зокрема, за підписом керівників місцевих прокуратур, їхніх перших заступників та заступників.

На підставі аналізу положень статті 131-1 Конституції України, статті 24 Закону України «Про прокуратуру», статті 56 ЦПК України прокурор ОСОБА_3 повноважний звертатися до суду з позовами в інтересах держави та, відповідно, підписувати позовні заяви.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру».

До Козелецького районного суду Чернігівської області позов заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області і ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку надійшов 12 квітня 2019 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури. Місцеву прокуратуру очолює керівник місцевої прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) керівник місцевої прокуратури представляє місцеву прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що у разі відсутності керівника місцевої прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника місцевої прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника місцевої прокуратури.

Таким чином, за загальним правилом, дійсно повноваження щодо здійснення представництва місцевої прокуратури у відносинах з органами державної влади надані її керівнику і лише в разі відсутності останнього такі повноваження може виконувати перший заступник, а у разі відсутності першого заступника - один із заступників, відповідно.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву прокурором було подано в інтересах держави та підписано заступником прокурора Марушко І.М.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) на прокуратуру покладається функція щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій закріплені у розділі IV Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви), до якого включено статтю 24.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент подання позовної заяви), що регулює особливості здійснення окремих форм представництва інтересів громадянина або держави в суді, визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Визначені в частині першій статті 24 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) повноваження щодо підписання заступником керівника місцевої прокуратури, у тому числі, позовної заяви, повинні реалізуватись у чітко визначених законодавством випадках, а саме, у разі здійснення таким органом прокуратури представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Позовна заява в межах даної справи була подана на виконання прокуратурою функції щодо представництва інтересів держави в суді у порядку, передбаченому статтею 56 ЦПК України, а не у власних інтересах, тому, частина перша статті 24 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року в справі № 819/198/17.

Надана відповідачем постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі № 819/478/17 стосується іншого питання представництва прокуратурою в суді власних інтересів, тому не може бути взята судом до уваги при вирішенні питання щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись статтею 56 ЦПК України, статтею 24 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви), суд

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів із дня її проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії цієї ухвали суду.

Суддя О. А. Бузунко

Повний текст ухвали складений 22 вересня 2020 року.