ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1491/19 р.
2/622/124/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участі секретаря Вишневської О.П.,

представника позивача адвоката Смаль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в залі суду в смт. Золочів Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Золочівської селищної ради Харківської області (, дата державної реєстрації: 20.07.1994 року, Харківська область, смт. Золочів, вул. Центральна, буд. 13А), про встановлення факту та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 року до суду звернулася ОСОБА_1 з даним позовом, в якому просила суд встановити факт спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_2 після смерті батька та брата.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що за життя її батькові ОСОБА_2 належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , про що свідчить запис у по господарський книзі, як того вимагало законодавство, що діяло на момент будівництва. За життя батьком було складено заповіт, яким він все своє майно заповів своїм дітям в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Після смерті батька спадщину вони прийняли, однак незабаром помер і брат позивачки, який також хоча і прийняв спадщину, однак не оформив її після смерті свого батька. Після смерті брата позивачка до нотаріальної контори із заявою про прийняття чи відмову від спадщини не звернулася, зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою не була, а тому вважається такою, що спадщину не прийняла, хоча і проживала разом з братом до його смерті за місцем своєї реєстрації. Звернувшись до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті брата, та за заповітом, після смерті батька, отримала відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав на будинок, через відсутність правовстановлюючих документів, відсутність реєстрації права власності на вказаний будинок та факту прийняття спадщини після смерті брата. В даний час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивача адвокат Смаль В.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Від уповноваженого за посадою представника відповідача Золочівської селищної ради Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, рішення по справі покладають на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Житловий будинок «А-1» 1965 року будівництва, житловою площею 27,3 кв.м, загальною площею 47,9 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 складається з приміщень: житлових кімнат площею 7.0, 7.5 та 12.8 квадратних метри, кухні площею 8.1 квадтратних метри та веранди площею 5.7 квадратних метри; господарських будівель та споруд: веранди літ а, ганку літ. а1, літньої кухні літ. Б, погрібу літ. В, сараїв літ. Д,Г, вбиральні літ. Е та огорожі №1-3, що вбачається із наданої суду належним чином завіреної копії технічного паспорта (інвентаризаційна справа №301).(а.с.19-21).

Згідно інформації КП «АІБ Золочівської селищної ради» від 20.09.2017 року за №241 вбачається, що 19.09.2017 року проведено первинну інвентаризацію житлового будинку «А-1» (1965 року будівництва) житловою площею 27,3 кв.м, загальною площею 47,9 кв.м, по АДРЕСА_2 . Згідно інформації Одноробівської сільської ради за №02-21/348 від 08.08.2017 року (погосподарська книга №1, особовий рахунок № НОМЕР_2 ) вищевказаний будинок числиться за ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інвентаризаційна вартість житлового будинку «А-1» з господарськими будівлями та спорудами станом на 19.09.2017 року складає 130654 грн. Станом на 31.12.2012 року по КП «АІБ Золочівської селищної ради» право власності не зареєстровано. (а.с.16)

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 володів житловим будинком АДРЕСА_2 , на праві власності, що підтверджується записом у по господарській книзі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними сестрою та братом, батьками яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що вбачається із наданих суду свідоцтв про народження серія НОМЕР_3 виданого повторно 30.08.1972 року Одноробівською сільською радою Золочівського району Харківської області, та серія НОМЕР_4 виданого повторно 25.08.1972 року Одноробівською сільською радою Золочівського району Харківської області. (а.с. 9,11). 21 лютого 1987 року ОСОБА_5 одружилася з ОСОБА_6 , актовий запис про реєстрацію шлюбу №4, після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище ОСОБА_7 , що вбачається із наданого суду свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 виданого 21.02.1987 року Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області (а.с.10).

10 квітня 1976 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №2, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_6 , після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище ОСОБА_8 (а.с.71).

20 березня 2006 року ОСОБА_2 було складено заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все належне майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде йому належати на день смерті, на що за законом матиме право, він заповів дочці ОСОБА_1 , та сину ОСОБА_3 в рівних частинах. Заповіт посвідчено секретарем Одноробівської сільської ради Золочівського району Харківської області Адаменко Н.І, зареєстрований в реєстрі за №27 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 69 рік помер ОСОБА_2 , про що Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області 20.04.2006 року складено відповідний актовий запис №14, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (а.с. 12).

Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне йому майно.

З матеріалів спадкової справи №332/2006 заведеної після смерті ОСОБА_2 , наданої суду на виконання ухвали від 26.12.2019 року, вбачається, що із заявами про прийняття спадщини в шестимісячний строк звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Із заявою про відмову від прийняття спадщини в шестимісячний термін звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_9 . Більше із заявами про прийняття чи відмову від спадщини ніхто не звертався. Свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом не видавалися. На день смерті спадкодавця за адресою його реєстрації разом з ним були зареєстровані та проживали син- ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_9 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №58923968 від 31.12.2019 року в реєстрі наявний заповіт ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , номер у спадковому реєстрі:61091747, стан: чинний, номер в реєстрі нотаріальних дій:27, дата та місце посвідчення: 20.03.2006 Одноробівська сільська рада Золочівського району Харківської області.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_2 , вважаються такими, що прийняли спадщину, із заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, а тому спадщина належить їм з моменту відкриття.

Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. від 26.01.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 77 років померла ОСОБА_9 , що вбачається із наданого суду свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 виданого Одноробівською сільською радою Золочівського району Харківської області 16.07.2012 року (а.с.69).

ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 55 років помер ОСОБА_3 , що вбачається із наданого суду свідоцтва про смерть серія НОМЕР_9 виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області 06.12.2016 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Згідно інформації Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 31.12.2019 року наданої на виконання ухвали суду від 26.12.2019 року, вбачається що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно даних перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Золочівської ДНК заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини тощо не надходило, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що також вбачається і з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №№58923965, 58923970 від 31.12.2019 року (а.с.35,59,60-62).

Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. від 26.01.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_2 , батькові спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого на вказану частку був його син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Постанова вмотивована тим, що лише спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а також у зв`язку із відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів (а.с.54).

Згідно акту складеного депутатом Золочівської селищної ради Харківської області Котелевським В ОСОБА_10 В ОСОБА_10 , в присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , дійсним актом від 27.06.2019 року , підтверджується наступне: ОСОБА_3 приблизно з січня 2013 року по день своєї смерті постійно проживав разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 та її родиною в житловому будинку АДРЕСА_1 . При цьому останні були пов`язані спільним побутом, придбали за спільні кошти майно, вели спільне господарство (а.с.22).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_11 пояснили, що ОСОБА_3 з 2013 року постійно проживав у своєї сестри ОСОБА_1 за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 . Вона ним опікувалася, доглядала за ним до самої його смерті, поховала брата вона також за власні кошти. Дітей та дружини у брата не було. Інших сестер та братів у позивачки немає. Мати померла перед братом в 2012 році.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України: спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. п. 3.21, 3.22 Наказу Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Протягом шести місяців з дня смерті брата, позивачка не заявляла про свою відмову від спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець за законом після смерті брата ОСОБА_3 , вважається такою, що прийняла спадщину.

Таким чином, факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджено матеріалами справи та свідченнями допитаних в судовому засіданні свідків.

Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_2 . 1/2 частку будинку успадкувала його донька ОСОБА_1 за заповітом, та іншу 1/2 частку будинку успадкував його син ОСОБА_3 також за заповітом, однак не встиг оформити спадщину так як помер. Спадкоємцем другої черги після смерті брата є сестра спадкодавця ОСОБА_1 , яка на день відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою, тому вважається також що спадщину прийняла в порядку спадкування за законом.

Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлюють порядок прийняття спадщини, так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на будинок АДРЕСА_2 після смерті батька та брата. Проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст. ст. 12,13,76,81,209,211,247,258,264,265,268,315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_2 , спадщину після якого прийняв ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 31.01.2020 року.

Суддя О. В.Чернова