Справа № 643/2013/20
Провадження № 2/643/2099/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

розглянувши заочно у приміщенні суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину, у розмірі 433 000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є потерпілою особою у кримінальній справі № 643/16881/13-к стосовно ОСОБА_2 , який у 2013 році вбив її рідну доньку, та дії якого були кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України. Відповідач ОСОБА_2 ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2018 звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, провадження у справі закрито з нереабілітуючих підстав, та разом з цим залишено її цивільний позов щодо компенсації моральної шкоди у розмірі 433000,00 грн. без розгляду. Позивач зазначає, що після смерті доньки її життя змінилося, думки про смерть доньки досі її не залишають, упродовж всього часу після смерті доньки вона знаходиться у стані сильного душевного хвилювання, вимушена була постійно з`являтися до правоохоронних органів і суду в якості потерпілої. Також, стан її душевного здоров`я дуже погіршився після закриття кримінальної справи та звільнення ОСОБА_2 від відповідальності перед законом, оскільки ОСОБА_2 не отримав покарання за свій злочин. Позивач зазначає, що заявлена нею сума моральної шкоди цілком обґрунтована, оскільки знаходиться в межах того рівня страждань, яке зазнають особи в разі протиправного позбавлення життя їх найближчих людей.

Позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, про що зазначила у письмовій заяві

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу не підставі наявних в ній доказів.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2018, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.12.2019, та набрала законної сили, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України закрито. Цивільні позови ОСОБА_3 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , а також потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, залишено без розгляду.

Вказаною ухвалою встановлено, що 21.07.2013 ОСОБА_2 спричинив своїй співмешканці ОСОБА_5 тілесні ушкодження, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть ОСОБА_5 . Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 119 КК України, а саме, вбивство, вчинене через необережність.

У даному кримінальному провадженні позивач ОСОБА_1 визнана потерпілою.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

За змістом частини першої та п`ятої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою, згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, суд визначає залежно від характеру та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Також, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та у пункті 24 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Судом встановлено, що внаслідок смерті ОСОБА_5 внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 його матір, позивач у справі ОСОБА_1 зазнала душевних та моральних страждань, спричинених раптовою смертю рідної людини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з смертю близької людини (члена сім`ї) як негативного наслідку кримінального правопорушення.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій відповідачем ОСОБА_2 була завдана позивачу ОСОБА_1 моральна шкода, оскільки вона понесла моральні (душевні) страждання внаслідок втрати члена сім`ї, внаслідок чого були порушені їхні нормальні життєві (сімейні) зв`язки та усталений образ життя.

Враховуючи настання тяжких наслідків в внаслідок кримінального правопорушення (втрата доньки позивача), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, понесені позивачем цілком природні душевні страждання, викликані смертю близької їй людини, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 433000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 4330,00 грн.

К еруючись ст. ст.4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНЩКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , моральну шкоду, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 433000 (чотириста тридцять три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 4330 (чотири тисячі триста тридцять) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. В. Поліщук