Справа № 357/4154/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що є учасником бойових дій, має незадовільний стан здоров`я, постійно хворіє, потребує лікування, має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_4 , а також, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 02.03.2009 року з позивача на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, а тому, з урахуванням наведеного, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 19.09.2014 року у справі №357/10493/14-ц на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку, щомісячно, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду відповідь на відзив, та просив розгляд справи проводити за своєї відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, на електронну адресу суду 21.09.2020 року надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, та надано письмово викладену позицію сторони по справі.

16.09.2020 року відповідач подала суду клопотання про зупинення провадження у справі, та ухвалою суду від 21.09.2020 року відповідачу було відмовлено в задоволенні даного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи і не заперечується позивачем.

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2014 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.07.22014 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджено довідкою Білоцерківського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що його матеріальний стан погіршився, він не може в повній мірі працювати та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом на утримання доньки ОСОБА_3 , оскільки за рішенням суду Білоцерківського міськрайонного суду від 02.03.2009 року з нього, ще, стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, і до досягнення дитиною повноліття. Також, позивач вказав, що він являється учасником бойових дій, приймав участь в бойових діях на Сході, через що погіршився його стан здоров`я та є потреба в лікуванні, реабілітації. На даний час, позивач не працевлаштований та сам потребує матеріальної підтримки. Позивач, також, зазначає, що доглядає за матір`ю, яка є пенсіонером, має тяжкі захворювання і отримує мінімальну пенсію в розмірі близько 1600,000 грн. Наведене вказує на зміни в матеріальному становищі позивача, що він вважає є підставою для зменшення розміру аліментів.

Позивач на підтвердження викладених у позові обставин, надав до суду копію посвідчення учасника бойових дій, копію довідки про участь особи в антитерористичній операції, копію виписного епікризу №2320, копію виписки з історії хвороби №6678, копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , копію пенсійного посвідчення та копію довідки про доходи ОСОБА_4 .

Відповідач заперечує проти позову, про що зазначає у відзиві на позовну заяву та своїх запереченнях на відповідь на відзив. Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення вказала, що позивач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки, лише, в березні та квітні 2020 року сплатив 1500,00грн. і 1100,00 грн., позивач має заборгованість по сплаті в розмірі 78575,69 грн. Відповідач вважає, що докази сторони позивача є неналежними. Позивачем не надано доказів його систематичного находження на лікуванні у стаціонарі або ж амбулаторно протягом 2016-2020 р.р., з наданого виписного епікризу та довідки військово-лікарської комісії вбачаються рекомендації щодо того, що позивач потребує відпустки на 30 днів. Також, з доданих письмових доказів вбачається, що позивач не має статусу безробітної особи, не є інвалідом чи пенсіонером. Позивачем не надано жодного доказу перебування у нього на утриманні матері, відсутні докази виконання рішення суду про сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні докази про дохід позивача.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз статті 192 СК свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо. Або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривні, з 1 грудня - 2395 гривень, отже, на даний час розмір аліментів на дитину має бути не меншим ніж 1159,00 грн..

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, виходить з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Позивач не довів наявність змін свого матеріального чи сімейного становища. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 02.03.2009р. про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 мало місце на час вирішення судом 19.09.2014 року справи про стягнення аліментів на утримання дочки сторін ОСОБА_3 . Отже, наведене не можна розцінювати, як зміни в сімейному становищі позивача. Крім того, відсутні докази виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , відсутні докази перебування на утриманні позивача його матері. Суду надано копію пенсійного посвідчення ОСОБА_4 , що не є доказом перебування на утриманні свого сина, а навпаки, вказує, що ОСОБА_4 має пенсійне забезпечення. Позивачем не надано жодного належного та безперечного доказу змін свого матеріального становища.

Суд звертає увагу, що позивач, вказуючи на погіршення свого матеріального становища, ставить вимогу про зменшення розміру аліментів на утримання, лише, однієї з доньок. Діти позивача від обох шлюбів є рівними в своїх правах на отримання матеріальної допомоги від батька, на рівень життя, достатній для їх фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, тому, з огляду наведеного вище, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати позивача, однак враховуючи, що в позові відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 181,182,192 СК України, ст.ст. 12,13,81,141,258-265, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду виготовлено та підписано 21.09.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола