Справа № 517/502/19
Провадження № 2/517/143/2020
14 вересня 2020 року смт. Захарівка Одеської області
Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Тростенюка В.А.,
при секретареві Грабовій І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У 2000 році позивач надала згоду на реєстрацію відповідачу ОСОБА_2 , у вищевказаному будинку.
Відповідач тривалий термін не проживає в даному будинку, однак й досі в ньому зареєстрований. Позивач не має змоги оформити належні їй субсидії та доводиться сплачувати комунальні послуги в повному обсязі, також унеможливлює продаж даного будинку, тому вважає що відповідач втратив право користування даним житлом.
В зв`язку з цим позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 та її захисник Матвійчук Г.І. у судове засідання не з`явилися, але надали до суду заяви в яких вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу за їх відсутності. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що вбачається з оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України від 02 вересня 2020 року та 12 вересня 2020 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, вважає можливим розглянути справу в порядку, передбаченому гл. 7 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити в повному обсязі зі слідуючих підстав.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Державного комунального підприємства «Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» № 31542756 від 05 жовтня 2011 року, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с. 3).
Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно Виконавчого комітету Затишанської селищної ради від 17.08.2011 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).
Довідкою Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області від 29.08.2019 року № 1439 встановлено, що згідно домової книги за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають такі громадяни: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який з 2000 року по теперішній час не проживає за місцем реєстрації (а.с. 5).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області від 23.08.2019 року, АДРЕСА_1 мешкають такі громадяни: ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_5 - донька. ОСОБА_2 не мешкає за даною адресою (а.с. 6).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни в судовому порядку.
Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.
Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
В ч. 2 ст. 405 ЦК України вказано, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім`ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
З досліджених в судовому засіданні доказів та матеріалів справи вбачається, що право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 від 17.08.2011 року (копія свідоцтва про право власності). Жодних доказів того, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку, або ж дружинною останнього, що могло б підтверджуватися свідоцтвом про шлюб, або майно набуте у спільній сумісній власності - дослідити суду не вдалося, оскільки відсутні будь-які докази в матеріалах справи.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції, що покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).
Таким чином, суд вважає, що підстав, для задоволення позовних вимог позивача немає.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування жилим приміщенням - відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2020 року.

Суддя: