Справа № 453/1401/15-ц
Провадження № 2/438/343/2020
УХВАЛА

21 вересня 2020 року Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Слиша А.Т.,

за участю секретаря судового засідання Гадубяк О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у залі суду в м. Бориславі заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Бориславського міського суду Львівської області Слиша А.Т. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , начальника Стрийського МБТІ Петрівського М.М., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області, відділ держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області, відділ містобудування та архітектури Сколівської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді та встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и в :

Відповідно до розпорядження в.о.голови Трускавецького міського суду Львівської області Марчука В.І. від 13 серпня 2020 року, на підставі п.2 ч.1 ст.31 ЦПК України до Бориславського міського суду Львівської області, як до найбільш територіально наближеного до цього суду, скеровано для розгляду вказану цивільну справу 453/1401/15-ц.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 серпня 2020 року визначено головуючого суддю Слиша А.Т.

Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 26 серпня 2020 року вказану справу було прийнято до провадження, ухвалено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18 вересня 2020 року.

18 вересня 2020 року підготовче судове засідання було відкладено головуючим у справі на 03 листопада 2020 року у зв`язку з першою неявкою відповідачів (їхніх представників) та третіх осіб, щодо частини яких були відсутні відомості про вручення їм повідомлень про дату, час і місце судового розгляду.

Після проведення вказаного підготовчого засідання через канцелярію суду 18 вересня 2020 року до суду надійшла заява позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Бориславського міського суду Львівської області Слиша А.Т. у вищевказаній цивільній справі.

Заява мотивована тим, «що суддя Слиш А.Т. не може розглядати справу, бо викликає сумніви у своїй неупередженості та об`єктивності… У судовому засіданні 18 вересня 2020 року суддя Слиш А.Т. відмовив у захисті прав, у здійсненні правосуддя, не захистив норми матеріального та процесуального права, ігноруючи наші документи та докази».

Розглянувши заяву, суд вважає, що відвід має вирішуватись головуючим у справі суддею, з таких підстав.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч.5 ст. 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Зважаючи на те, що у Бориславському міському суді Львівської області здійснює правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід повинно здійснюватися в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, суд дійшов такого висновку.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Таким чином, заявлений позивачами відвід з посиланням на обставини, які, як визначив законодавець, не можуть бути підставою для відводу, слід вважати завідомо безпідставним, що в силу положень ст. 44 ЦПК України свідчить про зловживання заявником наданими йому процесуальними правами.

Звертаю увагу, що 18 вересня 2020 року головуючим у справі відкладено розгляд в підготовчому судовому засіданні через першу неявку в судове засідання відповідачів та третіх осіб, щодо частини яких були відсутні відомості про вручення їм повідомлень про дату, час і місце судового розгляду.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. А тому, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини в п. 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

З огляду на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить посилання на дії, вчинені суддею, що можуть свідчити про його необ`єктивність або упередженість, що є підставами для відводу, визначеними ст.36 ЦПК України, крім того підстави заявленого відводу стосуються процесуальних дій судді при розгляді справи, порядок оскарження яких передбачений у інший спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу в поданій заяві, суд дійшов висновку, що заява позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Бориславського міського суду Львівської області Слиша А.Т. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

Крім цього, в підготовчому засіданні 18 вересня 2020 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявили, що вони проживають у Сколівському районі, земельна ділянка, щодо якої існує спір, розташована теж у Сколівському районі. Позивачам утруднюється доступ до правосуддя, оскільки Бориславський міський суд, у провадженні якого перебуває вказана цивільна справа, розташований на значній відстані від місця їхнього проживання.

Статтею 30 ЦПК України визначено виключну підсудність цивільних справ.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Предметом вказаного вище позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді, встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, яка розташована у с.Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області.

За таких обставин, дана справа згідно з положеннями ч. 1 ст. 30 ЦПК України не підсудна Бориславському міському суду Львівської області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З матеріалів даної цивільної справи також вбачається, що вона перебувала у провадженні суддів Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л., який постановив ухвалу від 12.01.2016 про залишення позову без розгляду. Після скасування 11.04.2016 вказаної ухвали Апеляційним судом Львівської області справу було повернуто для розгляду до Сколівського районного суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2016 року визначено головуючого суддю Ясінського Ю.Є., який ухвалою від 16 вересня 2016 року задоволив заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Ясінського Ю.Є., та передано справу Стрийському міськрайонному суду Львівської області для розгляду по суті, оскільки після задоволення відводу неможливо було утворити новий склад суду.

26 жовтня 2018 року вказану справу надіслано для розгляду до Сколівського районного суду Львівської області на підставі розпорядження голови Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2018 року визначено головуючого суддю Сколівського районного суду - Микитина В.Я., який ухвалою від 11 грудня 2018 року задоволив заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Микитина В.Я. у даній цивільній справі.

Відтак розпорядженням в.о.голови Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 12.12.2018 справу передано для розгляду по суті Жидачівському районному суду Львівської області як найбільш територіально наближеному, оскільки після задоволення відводу неможливо було утворити новий склад суду.

Після цього справа перебувала на розгляді суддів Жидачівського районного суду Львівської області, Миколаївського районного суду Львівської області, Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, Трускавецького міського суду Львівської області, після чого за розпорядженням в.о.голови Трускавецького міського суду Львівської області Марчука В.І. від 13 серпня 2020 року, на підставі п.2 ч.1 ст.31 ЦПК України справу надіслано до Бориславського міського суду Львівської області, як до найбільш територіально наближеного до цього суду.

Проте, встановлено, що на цей час у Сколівському районному суді Львівської області працює четверо суддів, лише у трьох з яких вказана цивільна справа перебувала у провадженні.

Таким чином, на момент надходження даної цивільної справи для розгляду до Бориславського міського суду Львівської області були відсутні обставини, які перешкоджали розгляду даної цивільної справи саме Сколівським районним судом Львівської області, якому дана справа підсудна на підставі ч.1 ст.30 ЦПК України.

Із врахуванням вищенаведеного, з метою недопущення порушення правил підсудності, визначених ст.30 ЦПК України, вказану цивільну справу відповідно до п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України необхідно передати для розгляду до Сколівського районного суду Львівської області (82600, м. Сколе, вул. Д.Галицького, 8), як таку, що підсудна вказаному суду.

Згідно з ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.30 -32, 36, 37, 40, 41, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Бориславського міського суду Львівської області Слиша А.Т. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , начальника Стрийського МБТІ Петрівського М.М., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області, відділ держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області, відділ містобудування та архітектури Сколівської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді та встановлення земельного сервітуту.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , начальника Стрийського МБТІ Петрівського М.М., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області, відділ держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області, відділ містобудування та архітектури Сколівської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді та встановлення земельного сервітуту - передати за підсудністю на розгляд Сколівському районному суду Львівської області (82600, м. Сколе, вул. Д.Галицького, 8).

Ухвала в частині відмови в задоволенні відводу судді оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині направлення справи за підсудністю може бути подана Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.Т.Слиш