Номер провадження 2/754/5401/20 Справа №754/7421/20
10 вересня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва
в складі: Головуючого - судді - Панченко О.М.
при секретарі - Тимошенко К.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Просить суд визнати відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (законним представником якого є ОСОБА_2 ) , таким, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку.
Ухвалою суду від 26.06.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено її підготовчий розгляд.
Ухвалою суду від 27.07.2020 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судовому засіданні повністю підтримав вимоги свого позову та просив суд про їх задоволення. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за останнім відомим місцем їх реєстраці.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , зазначив, що відповідача ОСОБА_2 останній раз бачив більше десяти років тому назад. Він проживає в квартирі АДРЕСА_3 і достовірно свідчить про те, що жодного разу не бачив відповідачів ні в будинку ні біля нього на протязі тривалого часу.
Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідачів на адресу суду не надходило.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечував позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши вступне слово позивача у справі, допитавши свідка ОСОБА_10 , всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як зазначив в судовому засіданні позивач, його брат відповідач у справі ОСОБА_2 ніколи не проживав в даній квартирі, формально в ній був зареєстрований 10.04.2007 року. Після поповнення в його сім`ї, а саме народження сина ОСОБА_8 , 2015 р.н. відповідач зареєстрував його 26.02.2015 року в спірній квартирі. Місце перебування відповідача йому не відомо, він зі своїми дітьми та дружиною з ним не спілкується.
29.12.2006 року Деснянською РДА в м. Києві було змінено договір найму житлового приміщення, який було укладено з матір`ю позивача ОСОБА_6 , сім`я якої складалася з неї та її сина ОСОБА_9 (позивача у справі). Таким чином, після смерті матері позивач є основним наймачем квартири.
В квартирі на даний час проживає позивач, його дружина та син.
Через те, що відповідач добровільно не знявся з реєстрації разом з сином у спірній квартирі, йому та його дружині доводиться сплачувати вартість комунальних послуг за двох осіб, які цими послугами не користуються. Крім того, на адресу реєстрації позивача надходять платіжні доручення від різних установ на ім.»я відповідача з вимогами погасити боргові зобов`язання перед банківськими установами та фінансовими компаніями, що займаються поверненням боргів.
Необхідність визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, позивач обгрунтовує порушенням його права вільно користуватися квартирою та необхідність сплачувати за житлово-комунальні послуги.
Спірні правовідносини регулюються нормами ЖК України.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Передбачених ч. 2 ст. 71 ЖК України випадків, коли жиле приміщення зберігається за відсутнім членом сім`ї наймача понад шість місяців, у судовому засіданні не встановлено.
Підстав для продовження строку відсутності особи у квартирі понад шість місяців не виявлено, а відтак, відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування спірною квартирою.
Щодо позовних вимог позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, то дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки зняття з реєстраційного обліку відповідачів є наслідком виконання рішення про визнання їх такими, що втратили право користування даною квартирою.
Крім того, статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначені підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тому у задоволенні вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_4 слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 - підлягають частковому задоволенню, оскільки як встановлено судом відповідачі більше шести місяців у спірній квартирі не проживають, за комунальні послуги не сплачують, не несуть інших витрат по утриманню житла, а зняття з реєстраційного обліку відповідачів є наслідком виконання рішення про визнання їх такими, що втратили право користування спірною квартирою.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я в якому вона проживає.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 840 гривень 80 копійок.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 386, 405 Цивільного кодексу України,ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265,268, 273,280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 судові витрати у вигляді судового збору в суммі 840.80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.