РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого - судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Вольській К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Житомирська преса» про захист гідності, честі та ділової репутації, спростування інформації та стягнення немайнової (моральної шкоди),-

встановив:

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_6 розміщено публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Автором даної статті вказано ОСОБА_4 .

Зміст публікації сформовано на підставі інтерв`ю, наданого кореспонденту видання Житомир-online ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 в газеті «Субота» НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_7 оприлюднено публікацію «ІНФОРМАЦІЯ_4», автором якої зазначено ОСОБА_5 . Підставою для написання статті стали пояснення ОСОБА_2 , яка додатково надала інтерв`ю кореспонденту тижневика «Субота».

Вказані статті, на думку позивача, містять некоректні вислови та безпідставні звинувачення, містить недостовірну інформацію, принижує честь, гідність та ділову репутацію особи.

Розкриваючи зміст публікацій позивач зазначає, що в статі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» її безпідставно звинувачено у поданні «фейкових медичних довідок із затяжного лікарняного», вказано на те, що «підроблення документів довели». В інтерв`ю ОСОБА_3 зауважив, що «протягом останніх п`яти років роботи працівниця постійно робила помилки, що достоту коштували дорого, іноді зі скаргами, які надходили за кордону» та «продовжувала ігнорувати свої доручення».

Позивач звертає увагу, що незаконність оголошення двох доган підтверджується висновками судових рішень у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного архіву Житомирської області про захист трудових прав.

В цій же публікації міститься інтерв`ю ОСОБА_2 щодо службового розслідування, в ході якого «після перших п`яти днів мусили з`ясовувати її місцезнаходження».

Позивач вказує, що повідомляла адміністрацію Державного архіву Житомирської області про своє перебування на лікарняному у зв`язку із хворобою.

В публікації «ІНФОРМАЦІЯ_4» автор ОСОБА_5 на підставі інтерв`ю ОСОБА_2 вказала: за весь час роботи в архіві ОСОБА_2 не стикались зі скандалами чи непрофесійною роботою, окрім одного випадку, що вразив усіх архівістів. Про справу ОСОБА_1 події останніх п`яти років змусили колектив засумніватися у порядності жінки».

Вказуючи на суттєвий вплив оприлюдненої інформації на самопочуття і стан здоров`я, покликані душевні страждання, позивач просить:

визнати вислови ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , оприлюднені у їх інтерв`ю автору публікації «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_4 та викладені у статті із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », пишучи пояснювальні, оприлюднені ІНФОРМАЦІЯ_1 інтернет виданням Житомир-online і вислови ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , оприлюднені у їх інтерв`ю автору публікації «ІНФОРМАЦІЯ_4» ОСОБА_5 та викладені у публікації « ІНФОРМАЦІЯ_4 », оприлюднені в газеті народний тижневик «Субота» НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_7 із твердженням, що - ОСОБА_1 «одіозна працівниця» і «одіозний архівіст»; «подала адміністрації на оплату фейкові медичні довідки із затяжного лікарняного і що «ці документи є підробленими», тому що «підроблення документів довели»; «протягом останніх п`яти років роботи працівниця постійно робила помилки, що достоту коштували дуже дорого, іноді зі скаргами, які надходили за кордону» та «продовжувала ігнорувати свої доручення»; «за весь час роботи ( ОСОБА_2 ) в архіві не стикались із скандалами чи непрофесійною роботою, окрім одного випадку, що вразив усі архівістів. Про справу ОСОБА_1 …події останніх п`яти років змусили колектив засумніватись у порядності жінки»; «після перших п`яти днів (перебування на лікарняному) мусили з`ясовувати її ( ОСОБА_1 ) місцезнаходження» - недостовірними і такими, що ганьблять честь, гідність та принижують ділову репутацію ОСОБА_1 ;

спростувати недостовірну інформацію із твердженням, що ОСОБА_1 «одіозна працівниця» і «одіозний архівіст»; «подала адміністрації на оплату фейкові медичні довідки із затяжного лікарняного» і що «ці документи є підробленими», тому що «Підроблення документів довели»; «протягом останніх п`яти років роботи працівниця постійно робила помилки, що достоту коштували дуже дорого, іноді зі скаргами, які надходили за кордону» та «продовжувала ігнорувати свої доручення»; «за весь час роботи ( ОСОБА_2 ) в архіві не стикались із скандалами чи непрофесійною роботою, окрім одного випадку, що вразив усі архівістів. Про справу ОСОБА_1 …події останніх п`яти років змусили колектив засумніватись у порядності жінки»; «після перших п`яти днів (перебування на лікарняному) мусили з`ясовувати її ( ОСОБА_1 ) місцезнаходження» у найближчому випуску інтернет видання Zhitomir-online і газеті народний тижневик «Субота»;

стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ПП «Житомирська преса» в солідарному порядку моральну шкоду в сумі 115 000,00 грн.

В судовому засіданні від 23.06.2020 року позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. В подальшому, надали заяву про можливість слухання справи у їх відсутності.

Інші учасники в судові засідання не з`являлись, про час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 в період з 1999 року працювала в Державному архіві Житомирської області.

В період з квітня 2017 року по листопад 2017 року між позивачем та її роботодавцем - державним архівом Житомирської області, в судовому порядку вирішувався спір в межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Державного архіву Житомирської області, за участю третіх осіб: директора Державного архіву Житомирської області та первинної профспілкової організації Державного архіву Житомирської області, про захист трудових прав шляхом визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 рішення суду першої інстанції, ухвалене за наслідком розгляду справи, скасовано в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Рішення в частині скасування наказів від 13.02.2017 року, 18.07.2017 року про притягнення до дисциплінарному відповідальності, а також в частині скасування наказу від 19.07.2017 року про звільнення залишено без змін.

Письмовими доказами по справі підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтернет виданні Житомир online оприлюднено статтю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за змістом якої під час інтерв`ю директора архіву ОСОБА_3 останній зауважив на тому, що «це був вимушений крок, бо протягом останніх 5-ти років роботи співробітниця постійно робила помилки, що достоту коштували дуже дорого. Іноді зі скаргами, що надходили за кордону: однією з останніх крапель керівництва стали фейкові медичні довідки із затяжного лікарняного. Підроблення документів довели і у Фонді соціального страхування.

В цій же публікації із посиланням на ОСОБА_2 автор зазначає: «Коли ОСОБА_1 не вийшла після перших 5-ти днів на роботу, ми мусили з`ясувати її місцезнаходження, бо, згідно чинного трудового законодавства, маємо зрозуміти, за чий рахунок лікується архівіст: за кошти бюджету нашої структури чи вже за рахунок фонду соціального страхування. Ось так і прояснили, шляхом запиту у Фонд.

Крім того, у статті, без посилання на джерело відомостей, зауважено - «на сьогодні скандальний архівіст архіву досі працює в установі, з якою донедавна судилась, але, як і раніше, відмовляється виконувати запити громадян, знаходячи цьому часто зовсім абсурдні причини».

ІНФОРМАЦІЯ_7 в газеті «Субота» НОМЕР_2 оприлюднено публікацію «ІНФОРМАЦІЯ_4», в якій, серед іншого зазначено: «Протягом дев`ятнадцяти років пані ОСОБА_1 виконувала свої обов`язки в архіві, та події останніх п`яти змусили колектив засумніватися у порядності жінки».

Згідно з ч.1 ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

За змістом ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.

Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Положеннями ст. 275 ЦК України визначено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

У відповідності до ч.ч. 1, 4, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Здійснюючи аналіз встановлених обставин, з урахуванням положень норм матеріального права, слід дійти висновку, що інформація, яку позивач просить спростувати, вказує на загальне відношення та оцінку її дій іншими учасниками виниклого трудового спору, зводилась до обгрунтування обраної позиції в судовому процесі, та є лише висловлюваннями сторони з приводу причини виникнення конфліктної ситуації, що, свою чергу, не може тлумачитись як інформація за змістом фактичних даних.

Вищевказані судження, зокрема щодо одіозності особи, подання фейкових лікарняних, необхідності встановлення працедавцем місцезнаходження працівника, виникнення сумнівів у порядності жінки, вказують на оцінку її професійних якостей іншими учасниками спору та не є чіткими твердженнями з повідомлення про обставини (інформацією).

Відомості з приводу належного виконання трудових обов`язків в необхідному для з`ясування обсязі з огляду на вимоги процесуального закону про допустимість та належність доказів оцінювались судом при вирішенні спору, за наслідком якого позивачем поновлено порушені права.

Є необхідним також звернути увагу, що наведені у публікаціях формулювання не містять образ, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди в силу ст. 23 ЦК України також відсутні.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 258-273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Житомирська преса» про захист гідності, честі та ділової репутації, спростування інформації та стягнення немайнової (моральної шкоди) відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Д.М.Лєдньов