РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 684/225/20

Провадження № 2/684/89/2020

14 вересня 2020 року

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.,

за участі секретаря с/з Гонти Н.І.,

представника відповідача Куцоконя В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Стара Синява цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в :

Представник позивача - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позову зазначе но, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 19.04.2006 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримала кредит в сумі 5300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «умовами та правилами надання банківських послуг» та «тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Дізнавшись про смерть позичальника, банк 04 січня 2019 року направив претензію до Старосинявської державної нотаріальної контори Хмельницької області. Та, 22 січня 2019 року отримано відповідь Старосинявської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини чи відмови від такої до нотаріальної контори не зверталися. Позивачем 30 вересня 2019 року спадкоємцям була направлена претензія, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 19 квітня 2006 року становить 10415,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. Посилаючись на те, що спадкоємці в силу ч. 2 ст. 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 21 травня 2020 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав за обставин на їх обґрунтування, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження із постановленням заочного рішення у справі. Також представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено. В подальшому представником позивача до суду направлено відповідь на відзив, та пояснення згідно яких позивачем наведено підстави укладення договору відповідно до норм чинного законодавства, надано суду виписку по рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом, зі змісту якого вбачається визнання боргу, зокрема, часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій, а також, представником позивача надано зміни в процедурі оформлення і тарифах по кредитним карткам, та просив задовольнити вимоги банку в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явивилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Куцоконь В.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 майна не було успадковано та вона не є спадкоємцем першої черги, окрім того, у ОСОБА_3 не було ні майна, ні майнових прав за життя, які можна було б успадкувати.

Підтримав в повному обсязі попередньо, поданий до суду відзив на позов та заперечення, відповідно до змісту яких представником вказано, що позивачем не надано доказів того, що померла уклала кредитний договір з банком та отримала кредит, в самій заяві на отримання кредиту не зазначено кредитного ліміту, відсотків, тощо. Також, зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи не містять підпису позичальника, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення позичальника з ними, а долучені до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття та затвердження позивачем. Також, вказує, що матеріали справи не містить відомостей, які б підтверджували, що померла підписуючи заяву позичальника ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами, а також відомостей щодо ознайомлення ОСОБА_3 з умовами збільшення розміру процентної ставки. Крім того, вказує, що надані позивачем Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та розрахунки заборгованості містять неоднакову та неоднозначну інформацію про тарифи та процентні ставки встановлені позивачем. Також, представник відповідача надав суду докази, що ОСОБА_2 є онукою померлої, а тому не може бути відповідачем у даному позові.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого вона отримала кредит в сумі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

19.04.2006 року позичальник підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї заяви слідує, що позичальник надав згоду про те, що заява позичальника, разом з пам`яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банк і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Позичальник, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 06 березня 2018 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За змістом указаної норми права цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника.

Доводи відповідача у поданому відзиві про те, що між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 не був укладений кредитний договір, а остання не отримувала кредитних коштів, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, та не спростовані ними, оскільки виписка по рахунку за період від 14.05.2008 року по час смерті ОСОБА_3 достовірно вказує на те, що АТ КБ «Приватбанк» відкрило на ім`я ОСОБА_3 картковий рахунок, на який банком були перераховані кредитні кошти та через який здійснювались проведення розрахунків, тобто фінансові операції.

Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 згідно кредитного договору б/н отримала кредитні картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , остання строком дії до 07.2018 року .

Також, позивачем надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти ОСОБА_3 , остання зміна кредитного ліміту відбулась 13.04.2018 року до 10420 грн., 18.07.2018 року - зменшено кредитний ліміт - до 0 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором.

З довідок-розрахунків за кредитним договором б/н від 19.04.2006 року заборгованості за кредитом вбачається, що станом 31.05.2015 року та 30.09.2019 року, вбачається, що на дату смерті позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 19.04.2006 року заборгованість становить 10415,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Тобто, із доказів у справі слідує, що між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 виникли зобов`язання за кредитним договором, які остання не виконала.

Нормою статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Задовольнивши клопотання представника позивача, судом в державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії матеріалів спадкової справи №3-2019 вбачається, що дана справа відкрита 09.01.2019 року після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі звернення АТ КБ «Приватбанк» з претензією кредитора.

З матеріалів вказаної спадкової справи встановлено, що жоден із спадкоємців до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, заповіт померлою не було складено, свідоцтво про право на спадщину не отримано жодним спадкоємцем.

Статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта).

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.

За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Через нотаріуса АТ КБ «Приватбанк» пред`явило вимогу до спадкоємців ОСОБА_3 05 грудня 2018 року, таким чином банк, звернувся до нотаріуса з претензією до спадкоємців в строк, визначений ст. 1281 ЦК України.

Частиною 1 статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Отже, до спадкоємців боржника обов`язок перед позиконавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише в межах, передбачених ст.1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу кредитором спадкодавця до спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позивач в своїй позовній заяві як на підставу для задоволення позову посилається на те, що відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину і повинні нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 3 цієї ж статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб №228 від 22.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована за однією адресою з відповідачами: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Аналогічні відомості наявні в матеріалах спадкової справи та підтверджені довідками Старосинявської селищної ради.

Згідно наявного в матеріалах спадкової справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 26.11.1977 року Відділом ЗАГС Старосинявського району Хмельницької області відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою померлої ОСОБА_3 .

Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є дочкою відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 , видане 14 травня 1997 року Старосинявським райвідділом ЗАГС, а отже, онукою померлої ОСОБА_3 , тому в силу статті 1261 Цивільного кодексу України не належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, право на спадкування за законом спадкоємці одержують почергово: кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За таких обставин, враховуючи, що на час відкриття спадщини із померлою ОСОБА_3 проживали дочка та онука, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 , яка і є онукою, пред`явлені безпідставно та вона є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки встановлено наявність спадкоємця першої черги дочки померлої ОСОБА_1 , яка в силу вимог ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємці отримали у спадщину та яка його вартість.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Як вбачається з даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №218757791, сформованої 03.08.2020 року, відсутні відомості щодо майна ОСОБА_3 , яке б належало їй на праві власності.

Також, із матеріалів спадкової справи №3-2019 не встановлено відомостей щодо наявності спадкового майна та його вартості.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги та проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини, від прийняття спадщини не відмовилася, разом із тим, матеріали справи не містять відомостей щодо спадкового майна, в межах вартості якого відповідач ОСОБА_1 зобов`язана задовольнити вимоги кредитора, оскільки, нотаріусом не видано свідоцтва про право на спадщину, відсутня інформація щодо наявності на праві власності будь-якого майна, яке б могло бути успадковане після смерті ОСОБА_3 , а у свою чергу, позивач не довів протилежного, тому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 .

Таким чином, в задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволені позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Старосинявський районний суд. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д, 01001, , рах. № НОМЕР_9 , МФО № 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_10 , виданий Старосинявським РВ УМВС України в Хмельницькій області від 21.11.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_12 , виданий Старосинявським РС УДМС України в Хмельницькій області від 10.12.2013 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків).

Повне судове рішення складено 16 вересня 2020 року.

Головуюча суддя Галиш І.Б.