Дата документу 04.02.2020 Справа № 320/5959/19
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 320/5959/19 Головуючий у 1-й інстанції Бахаєв І.М.
Провадження №22-ц/807/687/20
У Х В А Л А

04 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суду у складі судді-доповідача Онищенка Е.А., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суд Запорізької області від 28 листопада 2019 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суд Запорізької області від 28 листопада 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді Ткаченко О.Г. подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 січня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року. Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Надано ОСОБА_1 строк терміном який не може перевищувати десять днів з дня вручення копії ухвали суду для надання до Запорізького апеляційного суду підписану оригіналом підпису апеляційну скаргу у письмовій формі з копією апеляційної скарги та копіями доданих до апеляційної скарги письмових матеріалів для відповідача. Роз`яснено наслідки невиконання зазначених вимог.

03 лютого 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 щодо розгляду апеляційної скарги. В заяві посилається на те, що залишення його апеляційної скарги є абсолютно надуманим і безпідставним. Просить вважати недоліки апеляційної скарги усунутими та призначити справу до розгляду. Долучити до матеріалів справи копії його апеляційної скарги від 22.01.2020 року, в якості доказу виконання ухвали ОСОБА_2 від 24.01.2020 року. Врахувати, що з метою забезпечення відкриття провадження паперова копія апеляційної скарги з оригіналом підпису буде подана ним через Мелітопольський суд.

Проте, суд не вважає вказану заяву виконанням ухвали Запорізького апеляційного суду від 24 січня 2020 року, оскільки скаржником не надано до Запорізького апеляційного суду підписану оригіналом підпису апеляційну скаргу у письмовій формі з копією апеляційної скарги та копіями доданих до апеляційної скарги письмових матеріалів для відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведене свідчить, про те, що скаржник добросовісно не здійснює свої процесуальні дії.

Відповідно до ст.1 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І Конвенції.

В силу ст.13 розділу І Конвенції чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право доступу до правосуддя, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, може зазнавати обмежень, що застосовуються на розсуд держави-члена. Суд повинен встановити "розумну пропорційність" зазначених обмежень меті їх запровадження, а також з`ясувати, чи не звужується вказане право в результаті їх застосування. (справа "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії" рішення від 23 червня 1995 року).

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", рішення від 03 квітня 2008 у справі "Пономарьов проти України").

З матеріалів справи вбачається, що скаржником не усунуто недоліки апеляційної скарги, надано підписану оригіналом підпису апеляційну скаргу у письмовій формі з копією апеляційної скарги та копіями доданих до апеляційної скарги письмових матеріалів для відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч.3 ст. 185, ст.. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суд Запорізької області від 28 листопада 2019 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - визнати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Е.А. Онищенко