Номер провадження: 22-ц/813/3638/20
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України»

третя особа Міністерство інфраструктури України

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року у складі судді Єршової Л.С.,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Адміністрація морських портів України», третя особа Міністерство інфраструктури України, про визнання незаконними та скасування Наказу Державного підприємства Адміністрація морських портів України №87-к від 11.03.2019 «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» в частині скорочення посади першого заступника Голови (код 1210.1) з місячним окладом 280 000 гривень з визначенням робочого місця в місті Одесі (додаток №1).

Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову в якій просив суд до вирішення справи по суті зупинити дію наказу ДП Адміністрація морських портів України № 87-к від 11.03.2019 «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» в частині скорочення посади першого заступника Голови ДП АМПУ (код 1210.1) з місячним окладом 280 000 гривень з визначенням робочого місця в м. Одесі (додаток №1 до наказу).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, до вирішення справи по суті зупинено дію Наказу ДП Адміністрація морських портів України № 87-к від 11.03.2019 «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» в частині скорочення посади першого заступника Голови ДП АМПУ (код 1210.1) з місячним окладом 280 000 гривень з визначенням робочого місця в м. Одесі (додаток №1 до наказу).

Не погодившись з ухвалою суду, ДП «Адміністрація морських портів України» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу ДП Адміністрація морських портів України № 87-к від 11.03.2019 «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» в частині скорочення посади першого заступника Голови ДП АМПУ (код 1210.1) з місячним окладом 280 000 гривень з визначенням робочого місця в м. Одесі (додаток №1 до наказу) відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно з ч.3 п.5 ПП ВСУ №9 від 22.12.2006 у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язках, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті. Судом взято до уваги лише інтереси позивача та не врахував інтереси стратегічного, бюджетоутворюючого ДП Адміністрація морських портів України. Відповідач самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченого фінансовим планом, а оскарженою ухвалою суд втрутився у господарську діяльність підприємства, порушив надані законодавством України та Статутом підприємства можливості щодо реалізації вказаних вище повноважень, о отже порушив інтереси ДП Адміністрація морських портів України. У постанові Верховного Суду від 28.03.2019 у справі №755/3495/16-ц (провадження №61-1350св17) наведене, що оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є неналежним способом захисту. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення. Позивача не звільнено з роботи, не порушено його прав. В ухвалі не наведено доказів та обставин, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

13.08.2019 Міністерство інфраструктури України надало суду письмові пояснення щодо апеляційної скарги, в яких підтримало її та просило задовольнити.

В судове засідання 21.01.2020 ОСОБА_1 та його представник адвокат Дмитрієв В.В. подали заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 28.01.2020, однак 28.01.2020 сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим справу розглянуто за їх відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2019 ДП Адміністрація морських портів України видано наказ №87-к «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» на підставі якого посада першого заступника Голови ДП «АМПУ», яку займає ОСОБА_1 виключається зі штатного розпису з 14.06.2019.

Постановляючи оскаржену ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу в частині скорочення посади першого заступника Голови ДП «АМПУ», суд першої інстанції виходив з того, що позивач просить суд зупинити не дію рішення про звільнення, а дію наказу Державного підприємства Адміністрація морських портів України № 87-к від 11.03.2019 «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» в частині скорочення посади першого заступника Голови ДП АМПУ. При цьому, у даному випадку зупинення дії наказу є тимчасовим заходом, не вирішує спір по суті та не є втручанням у діяльність підприємства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову та матеріалів справи вбачається, що заявник не згоден з наказом Державного підприємства Адміністрація морських портів України №87-к від 11.03.2019 «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» в частині скорочення посади першого заступника Голови ДП АМПУ (код 1210.1) з місячним окладом 280 000 гривень з визначенням робочого місця в м. Одесі, при цьому заявник не надав суду доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4, 5 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо).

У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову суд першої інстанції не врахував зазначених роз`яснень пленуму Верховного Суду України, допустив забезпечення позову шляхом зупинення виконання наказу №87-к від 11.03.2019, що фактично є вирішенням справи без розгляду спору по суті.

Крім того, суд не врахував, що зупинення дії зазначеного наказу є втручанням в організацію внутрішньої діяльності підприємства, що порушує надані законодавством України та Статутом підприємства можливості щодо реалізації своїх повноважень, чим порушено інтереси відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутні правові підстави для забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, з мотивів та підстав, викладених вище.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права, та ухвалює нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 30.01.2020.

Головуючий:

Судді: