ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1089/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/7709/19 Категорія: Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Попова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2020 року, постановлену у складі судді Демчика Р.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконним акту про порушення та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконним акту про порушення та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем, як фізичною особою-підприємцем та ПАТ «Черкасиобленерго» був укладений та діяв договір про постачання електроенергії від 23 листопада 2011 року №840. У 2015 році позивач припинив підприємницьку діяльність, договір продовжував діяти між позивачем, як фізичною особою, та відповідачем. 06 червня 2019 року на об`єкт позивача (ковбасний цех) прибули представники відповідача та скали акт про порушення №003187, в якому зазначено, що позивачем порушено підпункт 8 пункту 5.5.5. ПРРЕЕ, а саме пошкодження пломби. За результатами розгляду цього акта, комісією прийнято рішення про нарахування позивачу обсягу та вартості не облікованої електричної енергії в наслідок порушення споживачами ПРРЕЕ з 05 грудня 2018 року по 06 червня 2019 року на суму 137049 гривень 27 копійок, про що складено протокол №265 від 18 липня 2019 року.

Зазначив, що у зв`язку зі зміною законодавства України про ринок електричної енергії з початку 2019 року дія Договору припинилася, відповідач не має права поставляти на його об`єкт електроенергію, тому що не має на це ліцензії НКРЕКП. Вважає, що акт складено з порушенням чинного законодавства, тому він є незаконним та протиправним, як і дії комісії ПАТ «Черкасиобленерго» щодо розгляду зазначеного акта.

На підставі викладеного просив суд визнати незаконним акт про порушення від 06 червня 2019 року №003187, який складений Черкаським РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» у с. Мошни Черкаського району Черкаської області щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 18 липня 2019 року Черкаського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго», яке міститься у протоколі №265 щодо ОСОБА_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2020 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконним акту про порушення та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії на підставі ч.1 ст.255 ЦПК України.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність порушеної щодо ПАТ «Черкасиобленерго» справи про банкрутство, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки повинна розглядатись тим судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго».

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що господарський суд розглядає не виключно всі справи за участі боржника, а лише ті, що пов`язані з майновими активами боржника. Крім того, позивач не є стороною або учасником у справі про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго», тому справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

У відзиві на подану апеляційну скаргу ПАТ «Черкасиобленерго» заперечило проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що відносно відповідача господарським судом Черкаської області 14 травня 2004 року порушено провадження про визнання банкрутом і на даний час триває процедура розпорядження майном. Тому дана справа підвідомча господарському суду і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Просило в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ПАТ «Черкасиобленерго» укладено договір про постачання електричної енергії №840 від 23 листопада 2011 року. (а.с. 17-26)

Представниками постачальника 06 червня 2019 року проведено перевірку дотримання вимог ПРРЕЕ ФОП ОСОБА_1 у приміщенні ковбасного цеху за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті чого складено акт про порушення.

Відповідно до вказаного акту виявлено порушення підпункту 8 пункту 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме пошкодження пломби з відбитками тавра енергопостачальника, яка встановлена на клемній кришці лічильника, пломба має сліди механічного впливу. (а.с. 33-35)

За результатами розгляду акту про порушення №003187 від 06 червня 2019 року комісією з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ Черкаського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» проведено розрахунок обсягу та вартості не облікованої електроенергії за період з 05 грудня 2018 року по 05 червня 2019 року, внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ, та нараховані збитки з розмірі 137049 гривень 27 копійок, що вбачається з протоколу №265 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ Черкаського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» від 18 липня 2019 року (а.с. 27-32)

Збитки є грошовим зобов`язанням.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою від 14 травня 2004 року Господарський суд Черкаської області порушив провадження у справі № 01/1494 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство регіонального розвитку паливно-енергетичного комплексу «А/РТЕК» до Відкритого акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання банкрутом. (а.с.129)

21 жовтня 2019 року в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України наприкінці 2018 року та набрав чинності 21 квітня 2019 року.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго», за захистом, на його думку, порушених цивільних прав, в якому просив визнати незаконним акт про порушення від 06 червня 2019 року №003187 та скасувати рішення комісії Черкаського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ від 18 липня 2019 року №265.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПРРЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 12901/17-ц.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання незаконним акту про порушення та скасування рішення комісії щодо розгляду акта про порушення ПРРЕЕ , сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Суд першої інстанції не врахував вказані вище положення чинного законодавства України та обставини справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що провадження у справі підлягає закриттю, однак з мотивів, наведених вище.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2020 року змінити в частині мотивів закриття провадження у справі з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

З резолютивної частини ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 березня 2020 року виключити роз`яснення, що вказана справа повинна розглядатись тим судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго».

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 1 жовтня 2020 року.

Судді