КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Київ

Справа №759/14865/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2845/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Шум Л.М. 11 жовтня 2019 року у м. Києві, у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу

В С Т А Н О В И В

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08 серпня 2017 року з вини відповідача ОСОБА_1 , що керував автомобілем CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_1 , сталася ДТП, в результаті якої пошкоджено автомобіль КІА Soul д.н.з. НОМЕР_2 , що був застрахований позивачем. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП. Позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування в розмірі 9971,20 грн. На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. На письмову вимогу відповідач сплачену суму страхового відшкодування в порядку регресу не сплатив, а тому позивач просив стягнути в порядку регресу з відповідача понесені фактичні витрати по сплаті страхового відшкодування в сумі 9971,20 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхове відшкодування в розмірі 9971,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн та судовий збір в розмірі 1921,00 грн, а всього стягнуто - 14892,20 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи встановленні факти, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Також зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат пов`язаних з розглядом справи. Детальний розрахунок та опис робіт при наданні правничої допомоги складає 3000,00 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу в повному обсязі.

Не погодився із вказаним рішення суду ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що надані позивачем докази не підтверджують заявлену суму для відшкодування в порядку регресу, оскільки позивачем не було дотримано порядку розрахунку розміру заподіяної шкоди відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на що суд не звернув увагу під час винесення рішення.Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Зазначає, що оцінка експерта про завдання збитку в матеріалах справи відсутня, що дає відповідачу всі підстави вважати, що вона не проводилася, та сума яка зазначена в Страховому Акті, Розрахунку страхового відшкодування, Калькуляції на ремонт автомобіля є необ`єктивною. Також вказує на те, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо відшкодування розміру витрат на оплату послуг адвоката. Вказана сума в розмірі 3000,00 грн не є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та ціною позову. Зазначає, що вирішуючи питання про співмірність заявлених до стягнення вказаних вище витрат на професійну правничу допомогу адвоката та ціни позову, беручи до уваги норми ст. 11 ЦПК України, критерії пропорційності та розумності, вважає, що вказаним критеріям відповідає сума, що дорівнює 10% від ціни позову, тобто 997,12 грн, що мав визначити суд першої інстанції під час винесення рішення суду.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Грідін В.В. вказує на те, що твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції. Скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, а доводи апеляційної скарги зводяться переоцінки доказів. Зазначає, що висновок суду першої інстанції відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.

Враховуючи викладене просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , 08 серпня 2017 року о 15 год. 20 хв. в м. Києві по вул. М. Василенка, 1, керуючи автомобілем CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні допустив зіткнення з автомобілем КІА Soul д.н.з. НОМЕР_2 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення (а.с. 25).

Відповідно до довідки про ДТП від 08 серпня 2017 року, автомобіль марки КІА Soul д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження: бокова ліва частина (а.с. 23, 24).

Відповідно до рахунку № 23 від 20 вересня 2017 року Станції кузовного ремонту «АвтоКолорЦентр», виданого ФОП ОСОБА_2 , вартість ремонту автомобіля КІА Soul д.н.з. НОМЕР_2 становить 13040,00 грн. (а.с. 26, 27).

Станом на момент скоєння ДТП, автомобіль марки КІА Soul д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі договору №06-50R/01-005-01040 (а.с.9-13).

08 листопада 2017 року власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 28).

На підставі розрахунку страхового відшкодування, страхового акту від 21 листопада 2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 9971,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 21 листопада 2017 року (а.с. 29-31).

Відповідно до регресної вимоги від 22 квітня 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» просило ОСОБА_1 здійснити виплату суми в розмірі виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, а саме 9971,20 грн (а.с. 32-33).

Щодо стягнення витрат на правову допомогу судом встановлено, що 14 травня 2019 року між позивачем та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнер» укладено договір про надання правничої допомоги, предметом якого сторони визначили, що Адвокатське Бюро зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу, а клієнт зобов`язується прийняти відповідну правничу допомогу та оплатити її (а.с. 37-38).

Актом прийому-передачі надання правничої допомоги згідно завдання-доручення №2 до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року підтверджено, що Адвокатське бюро надало клієнту правову допомогу у страховій справі, винуватцем ДТП за яким є ОСОБА_1 (а.с. 42).

Детальний розрахунок та опис робіт складає 3000,00 грн. (а.с. 43-44).

21 травня 2019 року позивач сплатив на рахунок Адвокатського Бюро «Грідін і Партнер» кошти за надання правничої допомоги, в тому числі по страховому випадку, винним у якому є ОСОБА_1 (а.с. 39-40).

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 1, 2, ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст. ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що обставина ДТП і встановлення вини відповідача у ній, останнім визнаються. Не заперечується відповідач і право позивача на звернення до нього з регресною вимогою. Предметом оскарження фактично, є визначений розмір страхового відшкодування.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, судом була взята за основу деталізована калькуляція щодо вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу від 20 вересня 2017 року №23 складена станцією кузовного ремонту «АвтоКолорЦентр» ФОП ОСОБА_2 , відповідно до якої загальна вартість ремонту автомобіля складає 13040,00 грн та з урахуванням умов Договору №06-50R/01-005-01040 було сплачено на рахунок вищезазначеної СТО 9971,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ID-100547 від 21 листопада 2017 року.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що в матеріалах справи відсутня оцінка експерта про завдання збитку, що дає всі підстави вважати, що сума яка зазначена є необ`єктивною, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки Законом України «Про страхування» не передбачено обов`язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб`єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі №3-50гс15 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі №910/5001/17 звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу чи розрахунку завданих збитків, який б спростовував правильність нарахування страхового відшкодування.

Таким чином, сплачена сума страхового відшкодування, є розміром реально завданої шкоди, яка має бути відшкодована відповідачем у повному обсязі згідно із ст. 1166 ЦК України.

Також, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги відносно неспівмірності стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та ціни позову.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2019 року між позивачем та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнер» укладено договір про надання правничої допомоги.Актом прийому-передачі надання правничої допомоги згідно завдання-доручення №2 до договору про надання правничої допомоги від 14 травня 2019 року підтверджено, що Адвокатське бюро надало клієнту правову допомогу по страховій справі, винуватцем ДТП за яким є ОСОБА_1 Детальний розрахунок та опис робіт складає 3000,00 грн. Позивач, 21 травня 2019 року, сплатив на рахунок Адвокатському Бюро «Грідін і Партнер» кошти за надання правничої допомоги.

Сума гонорару за надання правничої допомоги позивач та представник - адвокат Грідін В.В. погодили у відповідному завданні - дорученні №2 від 16 травня 2019 року до договору про надання правничої допомоги, яку адвокатом надано в повному обсязі.

Таким чином, понесення судових витрат, а саме витрат на правову (правничу) допомогу позивачем було підтверджено належними та допустимими доказами.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Враховуючи, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, понесені відповідачем судові витрати компенсації, в силу ст. 141 ЦПК України, не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук