ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року

м.Суми

Справа №583/4762/18

Номер провадження 22-ц/816/40/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач - Державний реєстратор відділу з питань державної реєстрації Тростянецької міської ради Манченко Ольга Олександрівна;

третя особа - Виконавчий комітет Охтирської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2019 року в складі судді Плотникової Н.Б., постановленої у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у листопаді 2018 року, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд скасувати рішення державного реєстратора Тростянецької міської ради сумської області Манченко О.О. про державну реєстрацію права власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 за виконавчим комітетом Охтирської міської ради у формі комунальної власності.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що державний реєстратор відділу з питань державної реєстрації Тростянецької міської ради безпідставно припинила її речові права на нерухоме майно, а саме на однокімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 та внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно недостовірні відомості про те, що речові права на її квартиру належать на праві комунальної власності Виконавчому комітету Охтирської міської ради. Зазначає, що вказана квартира, на підставі договору купівлі продажу від 10.07.1992 була придбана нею та її чоловіком з державного житлового фонду та є спільною сумісною власністю подружжя. Вказує, що дана квартира не вибувала з її власності і реального наміру її відчужувати вона не мала, проте відповідач здійснив державну реєстрацію переходу права власності на вказану квартиру на підставі заяви ОСОБА_2 , її паспорта громадянина України та дублікату договору дарування від 27.05.1997 року. При цьому при поданні державному реєстратору документів для вчинення реєстраційних дій, ОСОБА_2 не було надано довіреності виданої Охтирською міською радою, оскільки останню було звільнено розпорядженням міського голови м. Охтирка від 30.05.2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також вказує, що керуючим справами Виконавчого комітету Охтирської міської ради у письмовій відповіді зазначено про те, що у власності Виконавчого комітету Охтирської міської ради немає і не було квартири за адресою АДРЕСА_2 , і що ніколи Охтирська міська рада не приймала рішення про прийняття цієї квартири у комунальну власність територіальної громади м. Охтирка. Крім того вказує, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не вимагає проведення повторної державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в разі, якщо така реєстрація була проведена відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд приймаючи оскаржуване рішення не звернув уваги на те, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених Законом, а тому такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Вказує, що виникнення права власності за договором дарування не передбачає проведення державної реєстрації. Крім того, ЦК УРСР не передбачав обов`язку реєстрації виникнення речових прав власності за договором дарування на відміну від набуття права власності за іншими договорами, а тому необхідність внесення відомостей про державну реєстрацію права власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 у Виконавчого комітету відсутня. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку стосовно того, що державний реєстратор прав на нерухоме майно мала право переносити в Державний реєстр прав на нерухоме майно речове право з присвоєнням нового реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна, оскільки державний реєстратор приймає рішення про проведення відповідної державної реєстрації прав на нерухоме майно лише у разі якщо речове право на таке нерухоме майно набувається, змінюється або припиняється. Крім того, орган місцевого самоврядування може бути заявником лише в разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Вказує, що виконавчий комітет міської ради народних депутатів не міг укладати з нею договір дарування та набувати у власність її квартиру в силу приписів діючого на той час законодавства. Крім того, відповідач помилково вчинила реєстраційну дію на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, оскільки державна реєстрації прав у результаті вчинення нотаріальної дії посвідчується нотаріусом. Серед іншого зазначає, що однокімнатна житлова квартира АДРЕСА_1 була придбана нею у Виробничої житлово ремонтної експлуатаційної організації за кошти, які її чоловік заробив за кордоном і, що на поліпшення житлових умов вона має право без дарування вищевказаної квартири, оскільки сукупна чисельність членів її сім`ї, до якої вона відносить себе, свою матір та двох дітей, надавала їм право на поліпшення житлових умов з огляду на те, що отримана нею квартира складає 46,2 кв.м., що на одного члена сім`ї складає 10,7 кв.м. при встановленій нормі 13,65 квадратних метрів на одну особу. Зазначає, що оскаржуване рішення відповідача порушує її право власності на квартиру. Вказує, що вказаний спір є за своєю природою публічно правовим спором, оскільки фактично є спором щодо наявності у суб`єкта владних повноважень і компетенції для прийняття рішення на підставі Закону № 1952-ІV.

Від представника відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що 02.06.2016 року Державним реєстратором за результатами розгляду заяви від 31.05.2016 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 було прийнято рішення про державну реєстрацію зазначеного речового права за виконавчим комітетом Охтирської міської ради на підставі таких документів: дублікату договору дарування № 177, посвідченого державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори 27 травня 1997 року і зареєстрованого у реєстрі за № 2-1509; технічного паспорта, виданого КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно планувальних робіт» 24.03.2016, листа КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації архітектурно планувальних робіт» від 13.05.2016 № 328, з підтвердженням реєстрації вищезазначеної квартири, згідно Договору дарування № 2- 1509 в реєстрі прав власності на нерухоме майно станом на 31.12.2012. Розглянувши документи, надані виконавчим комітетом Охтирської міської ради, державним реєстратором було встановлено наявність державної реєстрації квартири за адресою: АДРЕСА_2 в реєстрі прав власності на нерухоме майно до 2013 року, оскільки державна реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності на зазначену квартиру. При цьому з моменту державної реєстрації жодних змін про суб`єкта права власності не відбувалося, а тому відповідачем було здійснено перенесення вже зареєстрованого речового права до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно законодавства, яке діяло на момент подання заяви. Вказує, що державний реєстратор розглядає справу по електронним копіям, які є додатком до заяви, що подається на розгляд через Центр надання адміністративних послуг, а тому жодного контакту із заявником не відбувалося. Вказує, що сам факт скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності не спростовує факт набуття речового права на квартиру Виконавчим комітетом Охтирської міської ради народних депутатів, правонаступником якого є Виковнавчий комітет Охтирської міської ради. Просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Від представника третьої особи до апеляційного суду надійшли пояснення в яких, останній зазначає, що однією із засад реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру виключно на підставах та в порядку, визначених Законом. Вказує, що позивач подарувала, а виконком міської ради народних депутатів прийняв у дар однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом договору дарування, що має силу оригіналу. Згідно реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, вказана квартира була зареєстрована Охтирським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві комунальної власності за Виконавчим комітетом Охтирської міської ради народних депутатів. Вказує, що судовими рішеннями встановлено, що договір дарування вищевказаної квартири є таким, що укладений в межах діючого на той час законодавства. Просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

Позивач та її представник до суду не прибули. У заяві до суду представник позивача просив відкласти судове засідання без надання в підтвердження доказів щодо поважності такого відкладення.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечила та просила залишити її без задоволення.

Представник третьої особи до апеляційного суду не з`явився, просив справу слухати за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийняв до уваги обставини, які були встановлені іншими судовими рішеннями, що набрали законної сили, стосовно того, що позивач подарувала спірну квартиру виконкому Охтирської міської ради народних депутатів, і даний договір дарування не було скасовано або визнано недійсним. В зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що виконком Охтирської міської ради народних депутатів мав право звернутися до держаного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому, відповідачем доведено суду правомірність прийнятого оскаржуваного рішення, а доводи відповідача визнано такими, що не мають правового значення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з такого.

10.07.1992 року між Виконкомом Охтирської міської ради народних депутатів та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до умов якого Виконкомом Охтирської міської ради народних депутатів відчужив, а ОСОБА_1 придбала вищевказану квартиру. (том. 1, а.с.6-7).

27.05.1997 року між ОСОБА_1 та виконкомом міської ради укладено договір дарування однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за умовами якого ОСОБА_1 подарувала, а Виконкомом міської ради прийняв у дар вищевказану квартиру(том. 1 а.с. 30; 142).

З реєстраційного напису на правовстановлювальному документі вбачається, що однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована Охтирським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві комунальної власності за виконкомом міської ради народних депутатів (том. 1 а.с. 143).

Рішенням місцевого суду Тростянецького району Сумської області від 16.07.2001 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Охтирського міськвиконкому про визнання договору дарування від 27.05.1997 року квартири за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 Охтирському міськвиконкому недійсним - відмовлено. (том. 1 а.с. 145 148). Вказане судове рішення залишено без змін ухвалами Апеляційного суду Сумської області від 10.10.2001 року та Верховного Суду України від 01.03.2002 року. (том. 1, а.с. 149-152).

31.05.2016 року ОСОБА_2 на підставі довіреності виданої Охтирською міською радою від 13.10.2015 року звернулася із заявою до відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відносно квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (том. 1 а.с. 1-3 справи про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 15-28).

02.06.2016 року Державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації Тростянецької міської ради прийнято рішення про державну реєстрацію права комунальної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (том. 1 а.с. 28).

Відповідно до ч. 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із п.2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно правовий спір, це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Колегія суддів зазначає, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 361/2562/16-а.

З аналізу змісту позовних вимог позивача вбачається, що фактично позивачем оскаржується лише рішення державного реєстратора Тростянецької міської ради Сумської області про державну реєстрацію права власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 за виконавчим комітетом Охтирської міської ради, при цьому будь яких майнових прав на вказану квартиру позивачем до суду заявлено не було.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України надано тлумачення поняттю суб`єкта владних повноважень, яким є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративною послугою є результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону;

Пунктом 3 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» встановлено, що суб`єктами надання адміністративної послуги є орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

В силу ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Оскільки, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, колегія суддів приходить до висновку стосовно того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки приймаючи рішення з питань реєстрації речових прав на нерухоме майно державний реєстратор безпосередньо виконує державні функцій, які делеговані йому, як уповноваженій особі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини предметно відносяться до цивільної юрисдикції.

Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, через порушення судом першої інстанції правил юрисдикції, на підставі ч. 2 ст. 377 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2019 року скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Тростянецької міської ради Манченко Ольги Олександрівни, третя особа Виконавчий комітет Охтирської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 29 січня 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

І.В. Орлов