Справа №333/5402/19
Провадження № 2/333/349/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника позивача: Серболової Н.М.

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: Трачук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини звернувся гр. держави Ізраїль, ОСОБА_3 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у встановлений законом строк він не звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , баби, ОСОБА_5 , яка залишила заповіт на його користь, до нотаріальної контори, оскільки не мав такої можливості через необізнаність про наявність заповіту; відсутність необхідних документів для звернення з заявою про прийняття спадщини; невчинення нотаріусом, що відкрив спадкову справу дій по його розшуку, як спадкоємця; свідоме замовчування відповідачем від позивача останньої волі спадкодавця та факту відкриття спадщини; постійне проживання його та його родини в іншій країні - Ізраїль, яка знаходиться на значній відстані від України і має власні особливості оформлення та підготовки документів; інші життєві обставини, в тому числі, смерть близької людини у цей самий період. Зазначені причини позивач вважає, поважними, тому просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений в порядку загального позовного провадження. Сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.

Відповідачем наданий відзив на позов, в якому останній не визнав позовні вимоги, вважає, що у позивача відсутні поважні причини для поновлення строк для прийняття спадщини, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Серболова Н.М., позовні вимоги підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених в позові, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач та його представник - адвокат Трачук Н.І в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухав пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та інші докази по справі дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28 травня 2019 року (а.с. 14).

ОСОБА_5 була бабусею позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 від 03.02.1990 року (а.с. 15), витягом з ДРАЦС № 5 від 28 травня 2019 року про державну реєстрацію народження батька позивача ОСОБА_6 (а.с. 16).

Відповідно до змісту заповіту від 05 березня 2014 року (а.с. 18-19), ОСОБА_5 зробила розпорядження на випадок її смерті щодо належного їй майна, а саме, заповіла ОСОБА_3 (онуку) та ОСОБА_6 (сину) належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках кожному, та ОСОБА_1 (онуку) - земельну ділянку та садовий будинок за адресою: АДРЕСА_5.

Зі спадкової справи ОСОБА_5 , витребуваної ухвалою суду у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. вбачається, що у встановлений законодавством шестимісячний строк в жовтні 2017 р., із заявами про прийняття спадщини після померлої, до приватного нотаріуса звернулись ОСОБА_1 (відповідач по справі) та ОСОБА_6 (а.с. 63). В своїх заявах вони повідомили приватного нотаріуса про наявність спадкоємця - позивача по справі, зазначивши, що точна адреса його проживання їм не відома. Приватним нотаріусом 20.10.2017 р. направлено запит до Обласного адресно-довідкового бюро відносно інформації про зареєстроване місце проживання спадкоємця ОСОБА_3 (позивача по справі). Згідно відповіді на цей запит ОСОБА_3 в 2016 р. був знятий з реєстрації за останнім місцем проживання - АДРЕСА_2 , зареєстрований по Запорізькій області не значиться (а.с. 89). 17.09.2019 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. із заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі ОСОБА_8 (а.с. на звороті). Позивачу приватним нотаріусом направлене повідомлення (а.с. 116) про необхідність підтвердити факт прийняття спадщини у встановлений строк або надати рішення суду про продовження строку для прийняття спадщини.

23.05.2019 р. помер спадкоємець ОСОБА_5 та батько позивача - ОСОБА_6 . Після його смерті із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Тізенберг Д.Д., до даного приватного нотаріуса 24.06.2019 р. звернувся відповідач по справі - ОСОБА_1 , та 13.08.2019 р. із заявою про прийняття спадщини за законом - позивач по справі ОСОБА_3 (а.с. 103). Дані обставии підтверджуються копією матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 (а.с. 122-139).

Відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09.01.2020 р. (а.с. 183) позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 08.09.2015 р. по 25.04.2016 р. За цією адресою, по теперішній час, залишається зареєстрованою ОСОБА_9 . Відповідно до матеріалів справи остання є матір`ю позивача (а.с. 15).

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 28.04.2016 р. (а.с. 165), з 25.04.2016 року позивача знято з реєстрації місця проживання, у зв`язку з вибуттям за кордон за адресою виїзду на інше постійне місце проживання.

Відповідно до копії паспорту позивача, датою видачі якого зазначено 11.06.2017 року (а.с. 12), позивач є гр. держави Ізраїль. Відповідно до реєстраційного номеру облікової картки платника податків, гр. Ізраїлю, ОСОБА_3 , отримав зазначену картку платника 03.09.2018 року (а.с. 13).

Відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України, наданої на ухвалу суду від 09.12.2019 р., позивач у справі перебував на території України в період з 11.08.2017 р. по 07.09.2017 р., з 17.08.2018 р. по 04.09.2018 р., з 12.08.2019 р. по 08.09.2019 р.

Відповідно до договору оренди житла у період з 06.06.2016 року по 06.06.2017 року позивач орендував житло у державі Ізраїль за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.156-164).

Відповідно до свідоцтва про народження від 28.08.2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Хайфа народився син позивача, ОСОБА_10 (а.с.154-155).

Відповідно до довідки від 16.11.2019 року, з вересня 2017 року до листопада 2019 року син позивача, ОСОБА_10 , відвідував дитячий садок, залишала дитячий садок дитина у супроводі батька, позивача у справі (а.с. 150-151).

Відповідно до довідки супермаркету Кешет Теамін- Райдуга смаків зазначено, що працівник ОСОБА_3 працював у компанії з 01.07.2016 року по 16.05. 2019 року (а.с. 152-153).

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що вона є двоюрідною тіткою позивача. Пояснила, що батьки позивача розійшлись, коли йому було близько 5 років. Після того батько з позивачем майже не спілкувався, аліменти не платив на сина. Інколи бабуся позивача по-батькові - ОСОБА_5 направляла грошові переводи онуку (позивачу), який жив з матір`ю. Також ОСОБА_5 інколи спілкувалась з позивачем. В 2016 р. позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, перед виїздом прийшов навідати свою бабусю. В подальшому вони не спілкувались та не бачились. Про смерть бабусі та про складання нею заповіту на його користь, позивач дізнався лише в серпні 2019 р., коли після смерті його батька, цивільна дружина останнього - ОСОБА_13 сказала свідку про складений ОСОБА_5 на користь позивача заповіт.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 , пояснила, що вона є цивільною дружиною батька позивача - ОСОБА_6 , з яким фактично мешкала з 2001 року. Інколи її чоловік передавав кошти своїй матері ОСОБА_5 , і остання через матір позивача передавала ці кошти своєму онуку. Потім ОСОБА_5 з позивачем та його матір`ю не спілкувались, оскільки він виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю. ОСОБА_5 говорила свідку, що має намір частину свого майна заповідати онуку - позивачу. Вона їй також говорила, що у відповідача є контакти позивача і він йому потім повідомить про заповіт. Після її смерті, свідок говорила відповідачу, щоб він через Інтернет знайшов позивача, який є його двоюрідним братом, та повідомить його про смерть бабусі та батька, але останній так і не зробив це. Приблизно на початку червня 2019 р. вона змогла зв`язатись з родичкою позивача ОСОБА_11 та повідомила їй про смерть ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також про наявність заповіту ОСОБА_5 на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Таким правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 26.06.20019 р. по справі №565/1145/17.

Відповідно до правого висновку, який міститься в постанові Верховного суду від 15.07.2020 р. по справі №758/15327/17, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З пояснень свідків вбачається, що внаслідок складних відносин між батьками позивача, які припинили шлюбні відносини, коли позивач перебував в малолітньому віці, належне спілкування між ним та його батьком, а також з його ріднею, в тому числі з бабусею ОСОБА_5 , було відсутнє. До 2016 р. позивач інколи спілкувався з бабусею, при цьому про свій намір написати в майбутнього заповіт на користь позивача, ОСОБА_5 йому не повідомляла. Після того як позивач в 2016 р. виїхав на постійне проживання до Ізраїлю, спілкування між ним та його бабусею припинилось, внаслідок чого позивач, хоча і приїздив на короткий термін (приблизно місяць) до України в 2018 р., вже після смерті бабусі ОСОБА_5 , але з ріднею свого батька не зв`язувався для спілкування. Про смерть ОСОБА_5 в травні 2017 р. та про наявність складеного нею заповіту на його користь, позивач дізнався лише влітку 2019 р., після чого в найкоротші терміни звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» (повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини), нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

За правовою позицією Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи № 6-1320цс17, при розгляді спадкових спорів судам слід дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

В судовому засіданні встановлено, що іншим спадкоємцям ОСОБА_5 - відповідачу по справі та ОСОБА_6 було відомо, що позивач в 2016 р. виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, при цьому вони в своїх заявах про прийняття спадщини не повідомили про це приватного нотаріуса, в якого перебувала спадкова справа. З матеріалів спадкової справи ОСОБА_5 вбачається, що приватним нотаріусом не вжито достатніх заходів для повідомлення спадкоємця ОСОБА_3 про відкриття спадщини, а здійснено лише запит до уповноважених органів влади про зареєстроване місце проживання позивача, при цьому повідомлення про відкриття спадщини за останньою відомою його адресою проживання (за якою позивача в 2016 р. знято з реєстраційного обліку) не направлялось приватним нотаріусом. Також приватний нотаріус не скористався своїми повноваженнями в повному обсязі, передбаченими вищезазначеними правовими нормами, та не опублікував в пресі оголошення про відкриття спадщини.

ОСОБА_5 залишила заповіт на користь позивача, тобто волею спадкодавця була передача частини нерухомого майна, належного їй, після її смерті позивачу. Відомостей про оскарження зазначеного заповіту відповідачем справа не містить.

З огляду на встановлені судом обставини на підставі досліджених судом доказів, з урахуванням свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд приходить до висновку, що позивач з поважних причин не звернувся до нотаріуса в шестимісячний строк, встановлений законодавством, із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 , оскільки з об`єктивних причин (віддаленість проживання позивача від місця проживання спадкодавця та відкриття спадщини, складні родинні відносини між позивачем та ріднею батька, в тому числі зі спадкодавцем; зміна громадянства, переоформлення документів, у зв`язку із зміною громадянства, що було завершено лише 03.09.2018 року), він не був обізнаний ні про намір спадкодавиці ОСОБА_5 заповісти йому майно, ні про смерть спадкодавця, а також про наявність заповіту на користь позивача. Про дані факти позивач дізнався лише влітку 2019 р., після чого в найкоротший термін звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В подальшому із заявою про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 позивач до нотаріальної контори не звертався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - задовольнити в повному обсязі.

Визначити ОСОБА_3 , ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , баби, ОСОБА_5 , тривалістю три місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 21.09.2020 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова