УХВАЛА

10 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 496/489/16-ц

провадження № 61-6859св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 березня 2020 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Черевка П. М., Драгомерецького М. М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання договорів дарування недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01 липня 1999 року було проведено поділ спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , визнано право власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 1/5 частині за кожним на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом.

Після ухвалення судом вказаного рішення спадкоємці певним чином розпорядились отриманим спадком. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подарували свої частки брату - ОСОБА_2 , який зареєстрував свої права на спадкове майно та у результаті цього став власником 4/5 часток вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2012 року скасовано рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01 липня 1999 року, а отже відсутні підстави для визнання ОСОБА_2 власником 4/5 часток спірного житлового будинку з господарськими будівлями. Також відновлено чинність свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виданого Біляївської державною нотаріальною конторою Одеської області 05 липня 1991 року щодо вказаного житлового будинку, за яким дружина позивача ОСОБА_8 отримала у власність 1/2 частку вказаного житлового будинку. Але до сьогодні позивач не може прийняти спадок після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його дружини ОСОБА_8 , так як 06 жовтня 1999 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в якості дарувальників та відповідача, ОСОБА_2 в якості обдарованого уклали договір дарування 2/5 вказаного житлового будинку.

Крім цього, 01 жовтня 2007 року ОСОБА_9 , діючою на підставі довіреності від імені ОСОБА_7 в якості дарувальника та відповідача, ОСОБА_2 в якості обдарованого було укладено договір дарування 1/5 вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами. У зазначених договорах дарування зазначено, що право власності дарувальників на предмет договору дарування в сукупності - 3/5 частини вказаного житлового будинку з господарськими спорудами визначено вищевказаним рішенням Біляївського районного суду від 01 липня 1999 року, яке в подальшому було скасовано. Таким чином, дарувальники за вищеназваними договорами дарування не були законними власниками предмета договору дарування 3/5 часток вказаного житлового будинку з господарськими спорудами.

Позивач просить визнати недійсним з моменту укладення договір дарування 2/5 частин житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , укладений 06 жовтня 1999 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в якості дарувальників та ОСОБА_2 в якості обдарованого, посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Фесенко А. І. та зареєстрований в реєстрі за № 1-2101, зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 22 серпня 2008 року; визнати недійсним з моменту укладення договір дарування 1/5 частки житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , укладений 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_9 , діючої на підставі довіреності від імені ОСОБА_7 в якості дарувальниці та ОСОБА_2 в якості обдарованого, посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Зезик В. А. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-5761, зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 04 жовтня 2007 року, а також визнати, що позивачем не пропущено встановлений законом строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2020 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 серпня 2017 року скасовано, провадження у справі закрито.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Біляївського районного суду Одеської області.

04 серпня 2020 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання договорів дарування недійсними призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська