У Х В А Л А

Справа № 126/1113/20

Провадження № 2-з/126/10/2020

"06" серпня 2020 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду Вінницької області Хмель Р.В., розглянувши заяву представника позивача, адвоката Пригузи С.Д., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Пригуза Сергія Дмитровича до ОСОБА_2 , за участі третьої особи приватного нотаріуса Бершадського нотаріального округу Матвієнко Людмили Володимирівни про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бершадського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Пригуза С.Д. до ОСОБА_2 , за участі третьої особи приватного нотаріуса Бершадського нотаріального округу Матвієнко Людмили Володимирівни про визнання заповіту недійсним.

05.08.2020 року від представника позивача, адвоката Пригузи С.Д., в рамках заявленого позову надійшла заява про забезпечення позову, у якій останній просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які є предметом спору, а також заборонити відповідачу іншим чином вчиняти будь які дії (обробляти, засівати) на вказаних ділянках.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує, тим, що 29.03.2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , знаходячись у важкому психологічному стані, через стан свого здоров`я та дії лікарських препаратів, які надають побічні дії на центральну нервову систему, склала у приватного нотаріуса Бершадського нотаріального округу Вінницької області Матвієнко Л.В. заповіт на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким заповіла: земельну ділянку, площею 1,5382 га з кадастровим номером 0:04:002:0619 для ведення сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка, площею 0,9160 га з кадастровим номером :04:002:0618 для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, які знаходяться на території Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області.

Позивач, вважає, що вищезгаданий заповіт був складений його матір`ю на користь ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що останній ввів її в оману, обіцяючи кошти на лікування, які так і не надав, а тому вважає що заповіт був складений під впливом обману, у зв`язку з чим і звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати заповіт ОСОБА_3 від 29.03.2018 року.

У зв`язку з тим, що предметом спору є визначенні в заповіті земельні ділянки, представник позивача просить накласти на них арешт, оскільки на його думку, без такого заходу забезпечення позову можуть виникнути труднощі у виконанні майбутнього судового рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, тому судовий розгляд заяви про забезпечення позову проведено у відсутність сторін та їх представників без їх виклику.

З урахуванням заявлених вимог, матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне відмовити в забезпеченні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.4 ст.151 ЦПК України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Згідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року висловлено поняття - забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, позивач просить накласти арешт на земельну ділянку площею 1,5382 га з кадастровим номером :04:002:0619 з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 0,9160 га з кадастровим номером :04:002:0618 з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, які знаходяться на території Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, однак позивачем не обґрунтовано та не додано до його заяви жодного доказу, що існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у випадку не застосування заходів забезпечення позову, які він просить. Самі лише посилання в заяві про забезпечення позову про те, що відповідач, ОСОБА_2 користується земельними ділянками, не є достатнім доказом унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Крім того накладення арешту на вказані земельні ділянки призведе до свавільного та невиправданого втручання у право відповідача на мирне володіння його майном, що є порушенням ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, ризик невиконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову позивачем не доведений.

Керуючись ст.ст.149,150,151,152,153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача, адвоката Пригузи Сергія Дмитровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відмовити в забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Пригуза Сергія Дмитровича до ОСОБА_2 , за участі третьої особи приватного нотаріуса Бершадського нотаріального округу Матвієнко Людмили Володимирівни про визнання заповіту недійсним.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суд додатково роз`яснює, що згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року №731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя Р. В. Хмель