Ухвала набрала чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1113/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2020 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області заяву АТ «Таскомбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2020 року до Чаплинського районного суду надійшла позовна заява АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №510/4076655-СК від 13.11.2017 року, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 83007.24 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 45876.73 грн. та відсотках у розмірі 36030.51 грн., а також штраф у розмірі 1100 грн.

Разом з позовною заявою, до суду надійшла заява АТ «Таскомбанк» про забезпечення позову, у якій останній просить суд в якості забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме на земельну ділянку, площею 12.3054 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:016:0012, яка розташована на території Скадовської сільської ради Чаплинського району Херсонської області.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 83007 грн. 24 коп. У свою чергу відповідач навмисно не здійснює виконання зобов`язань за кредитним договором, є недобросовісним боржником, так як ухиляється від виконання обов`язків за договором кредиту та має намір відчужити належне йому майно з метою уникнення від виконання своїх зобов`язань.

Тому для ефективності судового захисту просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказане майно.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї матеріали, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

11.07.2018 року Верховний суд України, розглядаючи справу № 509/5216/13-ц, зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також накладенням арешту на майно або забороною вчиняти певні дії.

При цьому заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов`язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Поряд з цим, за приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заявник у поданій заяві просить, зокрема, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

При цьому обґрунтовуючи подану заяву представник АТ «Таскомбанк» вказує на ту обставину, що між сторонами виникли зобов`язання, пов`язані з виконання кредитного договору, за яким розрахована заявником сума стягнення становить 83007.24 грн. Однак вимога про накладена арешту у поданій заяві, заявлена на 12.3054 га.

У свою чергу відповідно до Довідника показників нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні станом на 01.01.2020 рік (гривень за гектар) за даними офіційного вебсайту Держгеокадастру України, нормативно грошова оцінка ріллі за один гектар по Херсонській області становить 24450 грн.

Таким чином оцінка майна, на яке заявник просить накласти арешт становить (12.3054 га х 24450 грн.) понад триста тисяч грн..

Таким чином, заходи забезпечення позову, обрані позивачем, не є співмірними та адекватними, та не відповідають заявленим позовним вимогам, на забезпечення яких вони вживаються.

При цьому, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, або позбавить позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може бути відчужене, зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 серпня 2019 року за №761/39201/18.

У свою чергу з поданої заяви встановлено, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову, заявник вказує на ту обставину, що ОСОБА_1 має намір здійснити відчуження належного йому майна, однак доказів у підтвердження свого посилання до заяви не додано.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :04:016:0012, площею 12.3054 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Скадовської сільської ради Чаплинського району Херсонської області.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.12.2019 року вбачається, що відносно вказаної земельної ділянки, що належать відповідачу укладено договір оренди землі зі СТОВ «Нива». Строк дії договору оренди встановлено до 31 грудня 2036 року. Розмір орендної плати становить 10692 грн. 36 коп.

Так, заявник обґрунтовує наявність підстав для забезпечення позову лише тими обставинами, що у відповідача наявна перед ним заборгованість і останній, з метою уникнення від виконання можливого судового рішення на користь банку, може здійснити відчуження майна з метою позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок.

Однак, подаючи заяву про забезпечення позову, позивач не надав жодних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, що свідчать про намагання останнього відчужити належну йому земельну ділянку, або вчинити дії щодо їх переховування від банку чи органів державної виконавчої служби чи передати на них право власності третім особам з огляду на накладений на все майно відповідача арешт органами державної виконавчої служби.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Захист прав не може бути здійснено за рахунок інших осіб, права яких порушуються. Враховуючи те, що вказана земельна ділянка перебуває в оренді СТОВ «Нива», яке не є відповідачем у спорі з приводу заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості, то накладення арешту на вказану земельну ділянку може призвести до порушення прав товариства, зокрема й щодо передачі цієї ділянки в суборенду, тощо.

Згідно зі статтями 76-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене суд приходить до висновку щодо недоведеності співмірності заявлених позовних вимог та наявності підстав для забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви АТ «Таскомбанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк, з дня винесення ухвали, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Пилипенко