ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/353/20
Єдиний унікальний номер справи: 667/2549/13-ц
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 лютого 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Приходько Л.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

10 червня 2013 року Комсомольський районний суд м. Херсона постановив у зазначеній справі рішення, на яке 20 червня 2013 року ОСОБА_1 вперше подав апеляційну скаргу.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 липня 2013 року зазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, а ухвалою цього ж суду від 14 серпня 2013 року скаргу визнано неподаною та повернуто скаржнику.

28 грудня 2019 року ОСОБА_1 повторно подав на зазначене рішення апеляційну скаргу одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, однак ухвалою апеляційного суду від 17 січня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку із незазначенням причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Апелянту надано строк для звернення до суду апеляційної інстанції із обґрунтованою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

03 лютого 2020 року, на виконання ухвали апеляційного суду від 17 січня 2020 року, ОСОБА_1 надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Мотивуючи свою заяву скаржник посилається на поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження, а саме на те, що пропустив строк на апеляційне оскарження зазначеного вище рішення суду першої інстанції у зв`язку з тим, що не погоджуючись з існуючою заборгованістю перед позивачем та не маючи на теперішній час можливості ознайомитись з перебігом та законним проведенням судового засідання у справі від 10 червня 2013 року, позбавлений можливості захищати свої права та своє майно, яке належить йому на законних підставах.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечить рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного ст.8 Конституції України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, яка регламентує принцип верховенства права у цивільному судочинстві, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Ryssia»). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

ОСОБА_1 , стверджуючи про наявність поважних причин для пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду, не підтвердив належними доказами обставини, які б свідчили про істотні перешкоди чи труднощі, які унеможливили вчинення необхідних дій з подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_1 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення всіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги, заявник не надав.

Натомість ОСОБА_1 подавав на оскаржуване рішення суду апеляційну скаргу, яку ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 липня 2013 року залишено без руху, а ухвалою цього ж суду від 14 серпня 2013 року скаргу визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку не буде подано особою у зазначений судом строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Крім того відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України (яка діє на час подання апеляційної скарги) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, приймав участь в судовому засіданні, у тому числі при оголошенні рішення суду, будь-яких доказів наявності обставин непереборної сили не надав, у відкритті апеляційного провадження за поданою ним апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Л.А. Приходько