Справа № 222/1021/20
Провадження № 2/222/300/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 вересня 2020 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області в складі:
судді Доценко С.І.,
за участі секретаря судового засідання Болбат Н.І.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу в залі суду смт. Нікольське за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за наступними підставами:
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , який він, згідно договору купівлі-продажу від 30.11.2016 року. Відповідач по справі не є родичем позивача, у добровільному порядку не виписується, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як він не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило.
Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, при тому, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку.
Дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.11.2016 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74438072 від 30.11.2016 року, будинок АДРЕСА_1 на праві особистої власності належить ОСОБА_1 . (а.с. 5, 6)
Довідкою № 325, виданою 04.08.2020 року Боївською сільською радою Нікольського району Донецької області встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 7)
З акту від 03.08.2020 року, складеного депутатом Боївської сільської ради Нікольського району Ахвердієвим І.Ш., в присутності сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , але фактично не мешкає там з 1997 року. (а.с.28)
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України особи можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умов, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців.
На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 , не проживає в будинку позивача з 1997 року, суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідача в квартирі, витрат на утримання житла він не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає ОСОБА_1 , як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Таким чином, реєстрація місця проживання ОСОБА_6 не тягне за собою виникнення у нього прав на житло, в якому він зареєстрований, а лише посвідчують факт проживання особи в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-80, 141, 264, 265, 280-282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, ст. ст. 71-72 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І. Доценко