ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1635/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-2371/11 Категорія: 307000000 Позарецька С.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.М.,

за участю секретаря Попової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2011 року, постановленого під головуванням судді Позарецької С.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У 2011 році ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Зазначав, що він є спадкоємцем першої черги за законом

і має право на спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті його дочки ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть від 24 вересня 2008 року,

серія НОМЕР_1 ) відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України та статті 1261 ЦК України.

Також спадкоємцями першої черги, крім нього, є чоловік дочки, ОСОБА_4 , та її мати - ОСОБА_3 , які подали заяви про прийняття спадщини (спадкова справа № 1137/08 відкрита у Другій Черкаській державній нотаріальній конторі), але їхні права на спадщину до цього часу не оформлені. Він на підставі частини другої статті 1272 ЦК України звернувся до спадкоємців, які прийняли спадщину, з проханням надати йому письмову згоду на прийняття ним спадщини як спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, визначений законом для прийняття спадщини.

ОСОБА_3 відмовилась надати згоду. За життя ОСОБА_5 , на підставі договору дарування отримала у власність житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 , який він має право також успадкувати разом з іншими спадкоємцями першої черги. На даний момент він одинокий і мешкає

в гуртожитку, власного житла не має. Єдиним сенсом його існування залишилась його внучка. Має бажання проживати разом з нею та її батьком, чоловіком його померлої дочки, і вони проти цього не заперечують. Він працює інженером-будівельником в ТОВ «Євробуд». Відповідно до посадових обов`язків його робота має роз`їзний (пересувний) характер з ненормованим робочим днем та пов`язана з постійними робочими відрядженнями. Заяву про прийняття спадщини не подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини

у встановлений строк з поважної причини, внаслідок постійного перебування

у робочих відрядженнях.

На підставі наведеного просив суд визначити йому додатковий строк , достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2011 року позов задоволено.

Визнано причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною. Визначено ОСОБА_2 двомісячний термін для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час смерті своєї матері вона була неповнолітньою і не розуміла і не знала, яким чином мають діяти батько, дід з бабою, щоб забезпечити її право, як неповнолітньої особи, на спадщину після смерті матері.

Оскільки підстав для набуття повної цивільної дієздатності, що передбачені ст. 35 ЦК України у неї не було і набула повної цивільної дієздатності по досягнення вісімнадцяти років, її інтереси як неповнолітньої мали представляти і захищати, в першу чергу ОСОБА_4 , як батько, а потім - баба і дід, проте її рідні всупереч вищевказаному, вчинили дії, які порушують її права як спадкоємця після смерті матері.

Також зазначила, що ОСОБА_2 в порядку, передбаченому статтями 1268-1270 ЦК України, не вчинив дій щодо прийняття спадщини, тому через три роки після відкриття спадщини звернувся до суду з позовом про поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому ОСОБА_2 , діючи всупереч її інтересам, достеменно знаючи, що вона також входить до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 і є особою, що прийняла спадщину, зазначив відповідачем лише ОСОБА_3 , а третьою особою - другого спадкоємця ОСОБА_4 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 також знаючи, що вона входить до кола спадкоємців, що прийняли спадщину,

в судовому засіданні не заперечували проти надання ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , не повідомили суд про те, що результати розгляду цієї справи впливають на її права як спадкоємця першої черги, яка прийняла спадщину. До того ж вона була малолітньою особою та потребувала додаткового захисту. Оскарженим рішенням суд вирішив питання про її права як спадкоємця після смерті матері, внаслідок чого частка у спадщині, на яку вона як спадкоємець за законом має право, зменшилася із 1/3 до 1/4 частини.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 виходячи з тих обставин, що відповідач і третя особа визнали вимоги позовної заяви, але в цьому випадку визнання відповідачем і третьою особою позову не тільки суперечить закону, а ще й порушує її інтереси. При цьому суд першої інстанції не витребував матеріалів спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_5 і, як наслідок, не встановив реального кола спадкоємців і не залучив її до участі у справі. Також позивачем не було наведено жодної причини, які б дійсно були поважними і перешкоджали йому подати заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законодавством шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Вказана справа переглядалась судами апеляційної та касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходів із того, що позивач, як спадкоємець першої черги, має право на успадкування майна після смерті дочки і інші спадкоємці не заперечували проти прийняття ним спадщини. Доказом поважності причин пропуску для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини суд визнав психологічний та емоційний стан позивача та перебування тривалий час у відрядженнях.

Але такі висновки суду не відповідають матеріалам справи і нормам матеріального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 є батьком померлої та спадкоємцем першої черги.

Крім того, у першу чергу право на спадкування за законом мають: чоловік - ОСОБА_6 та її мати - ОСОБА_3 , які подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори (спадкова справа №1137/08 відкрита

у другій Черкаській державній нотаріальній конторі).

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 та спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері.

Ні батько ОСОБА_1 , яка на день відкриття спадщини була неповнолітня, ні її бабуся ОСОБА_3 не вказували у заявах про прийняття спадщини, що

є інші спадкоємці першої черги, а саме: позивач ОСОБА_2 - батько особи, яка померла та неповнолітня дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 не видане, оскільки між спадкоємцями існує спір щодо спадкового майна та його часток.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Доказів на підтвердження існування причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано, лише вказав, що через свій психологічний та емоційний стан та перебував тривалий час у відрядженнях не зміг подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у передбачений шестимісячний строк.

Наведені в рішенні суду причини пропуску строку на прийняття спадщини, а саме перебування у тривалих відрядженнях, не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, посилання в рішенні суду на визнання відповідачем позову про визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними та надання додаткового строку на прийняття спадщини, суд першої інстанції не врахував положення ст. 206 ЦПК України, оскільки відповідно до частини четвертої ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

При цьому суд першої інстанції враховуючи визнання відповідачем позову, не врахував інтереси ОСОБА_1 , яка на час розгляду справи була неповнолітньою і задовольняючи вимоги позивача, чим порушив її права як спадкоємця першої черги.

Проте суд першої інстанції не звернув на це увагу і постановив рішення, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права і матеріалам справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із позивача підлягає стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 липня 2011 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати - 1 057 грн. 21 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: