Ухвала

10 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 631/993/15-ц

провадження № 61-8235ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвалою Нововодолазького районного суду від 04 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності залишено без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Нововодолазького районного суду від 04 жовтня 2019 року.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала 20 травня 2020 року до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 жовтня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи. Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2020 року продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги.

У липні 2020 року на виконання ухвали Верховного Суду від 05 червня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала уточнену касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Уточнена касаційна скарга мотивована незгодою із ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 жовтня 2019 року. Щодо ухвали Харківського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 лише зазначила, що у зв`язку з недосконалою юридичною допомогою не змогла захистити свої права.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження.

У частині другій статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).

Аналіз касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 не наводить передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. Саме по собі незгода з оскарженим рішенням без обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження. Тому ОСОБА_1 не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 28 квітня 2020 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат