Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, АТ «Кредобанк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-151782 від 30.11.2018 в загальному розмірі станом на 11.09.2019 р.: 63 793,39 грн, яка складається з: 48 253,37 грн - сума заборгованості за кредитом; 13 094,39 грн - сума заборгованості за відсотками; 2 445,63 грн - пеня; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 921,00 грн; стягнути з відповідача на користь АТ «Кредобанк» витрати на професійну правничу допомогу - 8 293,00 грн; стягнути з відповідача витрати пов`язані із явкою позивача та/або представника до суду 5 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.11.2018 ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», було укладено кредитний договір № CL-151782, згідно із яким на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідачу у безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів, відповідачу було надано кредит у сумі 55 000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснити 18 щомісячних платежів по 4 510 грн, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 18 місяців з дати укладення кредитного договору; перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу; щомісячні платежі з 30.11.2018 до 29.05.2020 погашаються в однаковому порядку. Крім того, для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суми коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу. Позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 52,99% річних, що нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360», за вказаною ставкою з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Відповідач не виконує свої зобов`язання за Договором, своєчасно не здійснює повернення кредиту, не сплачує відсотки. Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем була отримана особисто 30.07.2019, однак повністю проігнорована. станом на 11.09.2019 загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 63 793,39 грн.

24 жовтня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки.

Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 19 жовтня 2019 року. Крім того, відповідача про розгляд цієї справи у суді було повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади у мережі Інтернет. Позивач та представник позивача АТ «Кредобанк» - Кізко Л.С. копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримали 26 та 19 листопада 2019 року, відповідно.

Відповідачем до суду відзиву на позовну заяву подано не було, позивачем додаткових пояснень також до суду подано не було.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», було укладено кредитний договір № CL-151782, згідно із яким відповідачу було надано кредит у сумі 55 000,00 грн, що підтверджується меморіальними ордерами № 67774615, № 67774596 від 30.11.2018 та випискою руху коштів по рахунку з 30.11.2018 по 11.09.2019.

Відповідно до п. 1 Кредитного договору позивач зобов`язався надати у власність відповідача грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язався використати кредит на цілі, вказані у цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.3 Договору встановлено термін кредитування до 29 травня 2020 року та згідно із п. 6.2 Кредитного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів, що містяться у Додатку № 1 до Кредитного договору. Усього позичальник зобов`язаний здійснити 18 щомісячних платежів по 4 510 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 18 місяців з дати укладення кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 30.11.2018 до 29.05.2020 погашаються в однаковому порядку.

Згідно із п. 6.3.1 Кредитного договору для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленого Графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, з урахуванням рекомендацій Банку, передбачених п. 2.9 кредитного договору.

Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 52,99% річних.

У відповідності до п. 4.2 Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною п. 4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.

Згідно із п. 4.3 Кредитного договору за надання послуг позичальник сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 Кредитного договору.

Реальна річна процента ставка визначена п. 4.5 Кредитного договору та становить 67,94% річних.

За умовами п. 6.1 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконання грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нараховані позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання.

Згідно із п. 10.4 Кредитного договору шляхом підписання цього кредитного договору позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтованою загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит та інше.

Банк вправі вимагати повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у разі: прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменшу на один календарний місяць; порушення істотних умов Кредитного договору; невиконання Позичальником зобов`язань передбачених Кредитним договром (п.п. 3.3, 6.9 Договору).

26 липня 2019 року на адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості станом на 26.07.2019 у розмірі 56 960,72 грн, яка Відповідачем, була отримана особисто 30.07.2019, однак заборгованість не погашена.

Загальна сума вимог позивача до відповідача за Кредитним договором № CL-151782 від 30.11.2018 станом на 11 вересня 2019 року становить 63 793,39 грн та складається з: 48 253,37 грн - сума заборгованості за кредитом; 13 094,39 грн - сума заборгованості за відсотками; 2 445,63 грн - пеня. Станом на день розгляду справи вказана заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням ст. 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови Кредитного договору № CL-151782 та 30 листопада 2018 року відповідачу у безготівковій формі перераховано кредитні кошти за його дорученням у розмірі 55 000,00 грн.

Відповідачем були порушені умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим станом на 11 вересня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом у розмірі 63 793,39 грн, з яких: 48 253,37 грн - сума заборгованості за кредитом; 13 094,39 грн - сума заборгованості за відсотками; 2 445,63 грн - пеня.

Крім того, на адресу ОСОБА_1 позивачем направлено вимогу про погашення заборгованості по кредиту у розмірі 56 960,72 грн, яка залишилась поза увагою відповідача та заборгованість за договором кредиту погашена не була.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову Акціонерного Товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № CL-151782 від 30.11.2018 в загальному розмірі станом на 11.09.2019 63 793,39 грн, яка складається з: 48 253,37 грн - сума заборгованості за кредитом; 13 094,39 грн - сума заборгованості за відсотками; 2 445,63 грн - пеня.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 293,00 грн та витрат, пов`язаних із явкою позивача та/або представника до суду у розмірі 5 000,00 грн, суд приходить наступного.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України ).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України).

Правовий аналіз договірним правовідносинам, які стосуються надання правової допомоги та сплати в порядку компенсації гонорару адвоката, детально викладено постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, в якій вказується, зокрема таке.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Убачається, що стороною позивача не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 293,00 грн, в тому числі за Договором про надання правової допомоги від 11.04.2019, що укладений АТ «Кредобанк» та АО «СмартЛекс», та наданий суду неповністю, відповідно до умов якого адвокатом надавались правова допомога за цим позовом, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Крім того, з огляду на розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із явкою до суду, у розмірі 5 000,00 грн.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 1 921,00 гривень.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 549, 554, 610, 611, 626, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного Товариства «Кредобанк» (, 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-151782 від 30.11.2018 станом на 11.09.2019 у загальному розмірі 63 793 (шістдесят три тисячі сімсот дев`яності три) грн 39 коп., яка складається з: 48 253,37 грн - сума заборгованості за кредитом; 13 094,39 грн - сума заборгованості за відсотками; 2 445,63 грн - пеня; та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп., а всього разом стягнути - 65 714 (шістдесят п`ять тисяч сімсот чотирнадцять) грн 39 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: