ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Соловей Ж.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 заповіту не склала, тому право на спадкування за законом одержалапозивач ОСОБА_1 (онука спадкодавця) за правом представлення, оскільки на час смерті спадкодавця не було живої її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші спадкоємці відсутні - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (діти спадкодавця) та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (онуки спадкодавця) скориставшись своїм правом відмовились від прийняття спадщини.

Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем. Позивачу надали роз`яснення про те, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

На підставі зазначеного представник позивача просила суд визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за закономпісля смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21 серпня 2020 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заявупро розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за їх відсутності, проти позову не заперечують.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 06.03.2019 року Виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області, серія НОМЕР_1 /а.с.8/, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 (належав померлій ОСОБА_3 на підставі Договору дарування жилого будинку від 09.07.1999 року /а.с.15/).

За життя ОСОБА_3 заповіту не склала, тому право на спадкування за законом одержала ОСОБА_1 (онука спадкодавця) за правом представлення, оскільки на час смерті спадкодавця не було живої її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.13/.

Інші спадкоємці відсутні - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (діти спадкодавця) та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (онуки спадкодавця) скориставшись своїм правом відмовились від прийняття спадщини /а.с.20-24/.

Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об`єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на підставі Договору дарування жилого будинку від 09.07.1999 року, тобто є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , проте оригінал Договору дарування жилого будинку від 09.07.1999 року у позивачів відсутній, оскільки був втраченим.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування на житловий будинок, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1268 ЦК України та статтями4, 10-13,76-81,258-265 Цивільного процесуального кодексу України,Постановою Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська