04.09.2020 ЄУН 337/363/18
Провадження №2/337/11/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа ТОВ «Подоніт» провизнання недійсними патентів на промислові зразки, стягнення судових витрат,

в с т а н о в и в :

08.02. 2018 року позивач- виконком Запорізької міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, третя особа ТОВ «Подоніт» про визнання патентів недійсними, який уточнено 23.03.2018 року.

Заявлений позов мотивовано тим, що з публікації в офіційному бюлетені 26.09.2016 року стало відомо, що Державна служба інтелектуальної власності України, на підставі заявки №201600446, поданої 09.03.2016 року, зареєструвала на ім`я ОСОБА_1 промисловий зразок « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та було видано патент України № НОМЕР_1 .

26.09.2016 року, Державна служба інтелектуальної власності України, на підставі заявки №201600333, поданої 18.03.2016 року, зареєструвала на ім`я ОСОБА_1 промисловий зразок «Інформаційно-адресний показчик» та видала патент України № НОМЕР_2 .

Зазначені промислові зразки не відповідають умовам патентоспроможності, оскільки не є новими у зв`язку з тим, що сукупність ознак даних промислових зразків стала загальнодоступною у світі до дати подання заявок на їх реєстрацію.

Відповідно до Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» промисловий зразок це результат творчої діяльності людини у галузі художнього конструювання.

Відповідно до чинного в Україні законодавства об`єктом промислового зразка може бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб. Отже, головною функцією промислового зразка є задоволення естетичних та ергономічних потреб.

Відповідно до ст. 461 ЦК України встановлено, що промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим (ч.1.); Об`єктом промислового зразка можуть бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, що визначають зовнішній вигляд промислового виробу (ч.2.).

Відповідно до ст.469 ЦК України встановлено, що права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.6 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу.

Згідно з п. 6 ст. 5 Закону про промислові зразки, «обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису».

При цьому деталізація поняття «суттєві ознаки промислового зразка» наводиться у Правилах складання та подання заявки на промисловий зразок, затверджених Наказом Міністерства освіти і науки України від 18 лютого 2002. № 110 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 6 березня 2002 №226/6514, які розроблені відповідно до Закону про промислові зразки (надалі Правила).

В силу п. 8.1.4 Правил суттєві ознаки промислового зразка зазначаються у заявці на його реєстрацію і формують зоровий образ заявленого виробу. Відповідно до підпункту 8.1.4.1 Правил «суть промислового зразка характеризується сукупністю відображених на зображеннях його суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями. При цьому, ознака належить до суттєвих, якщо вона впливає на формування зовнішнього вигляду виробу, якому притаманна така ознака».

Про існування вказаного патенту позивачу стало відомо 15.12.2016 року з адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Запорізької міської ради, треті особі: «Будівельно виробнича компанія «Боніяр», товариство з обмеженою відповідальністю «Подоніт» про визнання не чинним рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.03.2016 року № 104 в частині.

Так, відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.03.2016 №104 «Про затвердження єдиного типу покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків м. Запоріжжя, забезпечення організації їх виготовлення та розміщення», було в тому рахунку затверджено єдиний тип покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків м. Запоріжжя; та вирішено питання щодо забезпечення заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради, організації виготовлення та розміщення нових покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків на об`єктах міського підпорядкування, що підлягають перейменування.

24.02.2016 на сайті Запорізької міської ради було розміщено проект рішення «Про затвердження єдиного типу покажчиків назв вулиць та номерів будинків м. Запоріжжя, забезпечення організації їх виготовлення та розміщення», на підставі якого, з метою впорядкування виготовлення та розміщення покажчиків назв вулиць та номерів будинків в м.Запоріжжі виконавчий комітет Запорізької міської ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, було вирішено: 1. Затвердити єдиний тип покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків м.Запоріжжя.

На сайті Запорізької міської ради оскаржуване рішення було оприлюднено 28.03.2016 року, та з цієї дати було обов`язковим для виконання.

При цьому, вищевказані покажчики назв вулиць та номерів будинків м.Запоріжжя, позивач отримав в 2015 році.

09.11.2015 першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Свіркіним Д.О. були затверджені інформаційні знаки, таблички з позначенням будинків та вулиць м.Запоріжжя, які були розроблені товариством з обмеженою відповідальністю рекламно-виробничею фірмою «Авангард» (лист від 07.11.2015 №1-0711/2015)

Так, позивачем було затверджено рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.03.2016 №104 «Про затвердження єдиного типу покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків м. Запоріжжя, забезпечення організації їх виготовлення та розміщення», в якому надано точні розміри покажчиків, а саме:

Типу №1 - Знак для позначення назви вулиці та номеру будинку (розміщення: центральна частина міста, в межах історичних ареалів);

Типу №2 - Знак для позначення назви вулиці та номеру будинку (розміщення: мікрорайони міста, новобудови);

Типу №3 - Табличка для позначення назви вулиці та номеру будинку (розміщення: приватний сектор).

Також вважаємо за необхідне наголосити на тому, що технічні вимоги до номерних знаків та табличок найменувань вулиць визначені стандартом «Міська система візуальної інформації. Позначення будинків та вулиць» РСТ УССР 1766-77 введений в дію з 01.01.1978 року.

Промислові зразки, а саме «Інформаційно-адресні покажчики» відповідно до патентів №33065 та №33052, не відповідають умовам патентоспроможності оскільки не є новими в зв`язку з тим, що сукупність ознак даних промислових зразків стала загальнодоступною у світі до дати подання заявок на їх реєстрації.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», промисловий зразок буде відповідати умовам патентоспроможності, якщо він є новим і промислово придатним.

У тексті Закону промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету.

Новизна винаходу визначається на дату пріоритету. Тобто, будь-яка загальнодоступна інформація, відома до дати пріоритету, у разі її тотожності з винаходом, може зганьбити його новизну.

Проте якщо інформація про винахід - «Інформаційно-адресні покажчики» стала загальнодоступною з 24.02.2016 тобто до подачі заявки в патентне відомство відповідачем, цей факт і заперечує новизну винаходу.

Таким чином, при оцінюванні новизни винаходу йому можуть протиставлятися лише джерела інформації, існуючі до дати пріоритету. Таким джерелами є документи позивача про розробку макету інформаційно-адресних покажчиків ТОВ рекламно-виробнича фірма «Авангард» та рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.03.2016 року №104 «Про затвердження єдиного типу покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків м.Запоріжжя, забезпечення організації їх виготовлення та розміщення».

Також, новий винахід може бути визнаний патентоспроможним, якщо він відповідає критерію «рівень винахідництва». Законодавчо він визначається наступним чином: «Винахід має рівень винахідництва, якщо він для фахівця явним чином не виходить з рівня техніки».

Цей критерій відображає творчий характер винаходу і стверджує, що винахід не може логічно витікати з існуючого рівня техніки, а повинен бути створений творчим шляхом.

Вимога промислової застосовності є обов`язковою умовою патентоспроможності винаходу.

Винахід є промислово застосовним, якщо він може бути використаний в промисловості, сільському господарстві, охороні здоров`я і інших галузях діяльності.

По суті вимога промислової застосовності означає, що задача повинна бути вирішена технічними засобами, достатніми для здійснення винаходу, його роботоздатності і отримання при реалізації нового технічного результату. Якщо винахід описаний так, що його неможливо здійснити, то він не відповідає критерію «промислова застосовність» і такому рішенню відмовлять у видачі патенту. Якщо опис винаходу дозволяє виконати об`єкт, але він не роботоздатний взагалі (вічний двигун), то такому рішенню також відмовлять у видачі патенту.

Відповідні промислові зразки - «Інформаційно-адресні покажчики» не відповідають умовам патентоспроможності, визначеним п. 1 ст. 6 Закону про промислові зразки та ч. 1 ст. 461 ЦК України, а саме, не є новим і не є придатним для набуття прав інтелектуальної власності на нього, оскільки сукупність його суттєвих ознак, які представлені на зображеннях відповідних виробів і впливають на формування їх зовнішнього вигляду, стали загальнодоступними у світі до дати подання власником відповідного патенту заявки на реєстрацію вказаного промислового зразка.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» встановлені положення щодо визнання патенту недійсним, а саме: 1. Патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності запатентованого промислового зразка умовам патентоспроможності, визначеним цим Законом ; 3. При визнанні патенту чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. 4. Патент або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту. Просив визнати недійсними патенти України, видfні на ім`я ОСОБА_1 №33052 та № НОМЕР_1 .

Ухвалою від 26.03.2018 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у загальному порядку, призначено підготовче провадження.

18.04.2018 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Коломоєць І.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому адвокат зазначила, що проти позову вони заперечують, позов є необґрунтованим, крім того, у позові не вказано спосіб захисту порушених прав позивача, відсутність новизни не підтверджена висновками фахівців.

23.04.2018 року надійшов відзив на позовну заяву від представника Мінекономрозвитку, у якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позову за безпідставністю.

05.06.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 від представника позивача- виконкому Запорізької міської ради, у якому зазначено, що виконкомом обрано відповідний спосіб захисту порушеного права, зазначено нормативне обґрунтування позовних вимог, сукупність суттєвих ознак промислових зразків, на які видано патенти № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , стали загальнодоступними у світі- 24.02.2016 року, а саме до дати подання заявок до Установи, що виключає їх новизну, позивачем на підтвердження позовних вимог надано належні та допустимі докази.

25.08.2018 року та 28.09.2018 року надійшли відповіді на відзив на позовну заяву представника позивача.

Ухвалою суду від 28.09.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представники позивача-виконкому Запорізької міської ради підтримали позов. Суду пояснили, що 26.09.2016 року державною службою, на підставі заявок ОСОБА_1 , було видано два патенти. Патенти не є новими, бо суттєві ознаки вже були відомі 26.02.2016 року. Є встановлені стандарти, за якими повинні бути відображені таблички та інформація про адресний показчик. З 2001 року виконком проводив наради, на яких було розглянуто матеріали щодо виготовлення табличок на будинки. Таблички стали доступними, коли були оприлюднені у мережі інтернет. Вимоги до таких табличок встановлені нормативами з 1978 року. Розробляла табличка фірма «Аура», потім доопрацьовувала фірма «Авангард». Виконком вважає, що суттєві ознаки стали відомі до звернення ОСОБА_1 з заявками про отримання патентів, отриманням яких порушено права позивача, тому просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`являлася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі ( т.1, а.с. 237).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Коломоєць І.В. заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позов не є обґрунтованим. Позивач не є суб`єктом права інтелектуальної власності. Крім того, суду пояснила, що вона не має інформації про те, з якого часу ОСОБА_1 розробляла вказані зразки.

Представник відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи- ТОВ «Подоніт» у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, оскільки ТОВ «Подоніт» 09.09.2016 року було укладено договір на виготовлення та встановлення інформаційних знаків за результатами проведення тендеру. Інформаційні показчики розроблялися до звернення ОСОБА_1 з заявками про видачу патентів, тому просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року по справі було призначено судову експертизу у сфері інтелектуальної власності.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин

Суд дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», промисловий зразок - результат творчої діяльності людини в галузі художнього конструювання.

Згідно зі ст. 5 цього Закону, об`єктом промислового зразка може бути форма, малюнок чи фарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб.

Судом встановлено, що 18.03.2016 року відповідачем ОСОБА_1 було подано до Державнох служби інтелектуальної власності України заявку № s201600446 на видачу патенту України на промисловий зразок « Інформаційно-адресний показчик» та їй видано патент № НОМЕР_1 .

09.03.2016 року відповідачем ОСОБА_1 було подано заявку № s090 на видачу патенту України на промисловий зразок « Інформаційно-адресний показчик», за результатами розгляду якої видано патент України № НОМЕР_2 на промисловий зразок « Інформаційно-адресний показчик».

Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності.

У п. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», вказано, що промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим.

Згідно з п. 2 зазначеної статті промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету.

П. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» передбачено, що закладом експертизи відповідно до цього Закону та Правил розгляду заявки на промисловий зразок, державною установою проводиться експертиза заявки. П. 8 ст.14 Закону встановлено, що за заявкою на промисловий зразок проводиться формальна експертиза, під час якої: встановлюється дата подання заявки на підставі статті 12 цього Закону; визначається, чи належить об`єкт, що заявляється, до об`єктів, зазначених у пункті 2 статті 5 цього Закону та правилам, встановленим на його основі Установою; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам. Крім того, положеннями абз. 2 п. 1 статті 18 Закону передбачено, що патент видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту.

В ході розгляду справи встановлено, що видача спірних патентів була здійснена за ознаками формальної експертизи.

Позивач зазначає, що сукупність суттєвих ознак зареєстрованих промислових зразків стала загальнодоступною в світі до дати подання заявок ОСОБА_1 .

Вказані твердження позивача є обґрунтованим, оскільки підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.03.2016 року № 104 ««Про затвердження єдиного типу покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків м. Запоріжжя, забезпечення організації їх виготовлення та розміщення», було в тому рахунку затверджено єдиний тип покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків м. Запоріжжя; та вирішено питання щодо забезпечення заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади директора департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради, організації виготовлення та розміщення нових покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків на об`єктах міського підпорядкування, що підлягають перейменування.

24.02.2016 року на сайті Запорізької міської ради було розміщено проект рішення «Про затвердження єдиного типу покажчиків назв вулиць та номерів будинків м. Запоріжжя, забезпечення організації їх виготовлення та розміщення», на підставі якого, з метою впорядкування виготовлення та розміщення покажчиків назв вулиць та номерів будинків в м.Запоріжжі виконавчий комітет Запорізької міської ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, було вирішено: 1. Затвердити єдиний тип покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків м.Запоріжжя.

На сайті Запорізької міської ради оскаржуване рішення було оприлюднено 28.03.2016 року, та з цієї дати було обов`язковим для виконання.

При цьому, вищевказані покажчики назв вулиць та номерів будинків м.Запоріжжя, позивач отримав в 2015 році.

09.11.2015 року першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Свіркіним Д.О. були затверджені інформаційні знаки, таблички з позначенням будинків та вулиць м.Запоріжжя, які були розроблені товариством з обмеженою відповідальністю рекламно-виробничею фірмою «Авангард» (лист від 07.11.2015 №1-0711/2015)

Так, позивачем було затверджено рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.03.2016 року №104 «Про затвердження єдиного типу покажчиків (знаків, табличок) назв вулиць та номерів будинків м. Запоріжжя, забезпечення організації їх виготовлення та розміщення», в якому надано точні розміри покажчиків, а саме:

Типу №1 - Знак для позначення назви вулиці та номеру будинку (розміщення: центральна частина міста, в межах історичних ареалів);

Типу №2 - Знак для позначення назви вулиці та номеру будинку (розміщення: мікрорайони міста, новобудови);

Типу №3 - Табличка для позначення назви вулиці та номеру будинку (розміщення: приватний сектор).

Також вважаємо за необхідне наголосити на тому, що технічні вимоги до номерних знаків та табличок найменувань вулиць визначені стандартом «Міська система візуальної інформації. Позначення будинків та вулиць» РСТ УССР 1766-77 введений в дію з 01.01.1978 року.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_2 суду пояснив, що він, у період з липня 2012 року по листопад-грудень 2015 року працював першим заступником міського голови та очолював комісію з питань декомунізації. У зв`язку із вказаним, йому були презентовані художниками міста альбоми, які мали пропозиції щодо вигляду табличок, на яких будуть відображені назви вулиць та номери будинків. Був штамп фірми «Авангард». Це була пропозиція, яка ним була розглянута.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що у 2015 році він мав розмову з головним художником міста ОСОБА_4 , який звернув увагу на Закон «Про декомунізацію» та сказав, що будуть у місті перейменовувати назви вулиць, треба було розробити адресні таблички і у нього вже була основа та ще й не одна, варіантів було багато. У розробках які йому надали, питання щодо табличок, визначалось 2000-2001 роком та ним займалася інша фірма. У 2015 році займалася фірма «Авангард», таблички розроблялися по існуючим основам, вони лише продовжили роботу, доопрацьовували таблички, був розроблений кошторис, проекти та кошторис віддали ОСОБА_4 . Це був продукт не одного дня.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона працює у фірмі «Авангард» заступником директора. У 2015 році ОСОБА_4 звернувся на фірму і працівники фірми допомагали розробляти таблички адресних показчиків. Також їй відомо, що у 20011 році був проведений конкурс, який виграла фірма «Аура» та вона займалася первинною розробкою табличок, а вже у 2015 році фірма «Авангард» їх доопрацьовувала, взяла за основу уже існуючі розробки, розробили колір та шрифт.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Крім того, у процесі встановлення новизни промислового зразка береться до уваги зміст усіх раніше одержаних Установою заявок, за винятком тих, що на зазначену дату вважаються відкликаними, відкликані або за ними Установою прийняті рішення про відмову у видачі патентів і вичерпані можливості оскарження таких рішень.

Для вирішення питання стосовно того, чи містяться у матеріалах справи відомості, за якими сукупність суттєвих ознак промислового зразка за спірними патентами України стала загальнодоступною у світі до подання заявки до Установи, необхідно провести порівняльний аналіз сукупності суттєвих ознак спірного промислового зразка з сукупністю суттєвих ознак промислового зразка позивача.

Для вирішення даного питання судом, за клопотанням позивача, ухвалою від 21.10.2019 року була призначена судова експертиза об`єктів інтелектуальної власності.

Згідно з Висновком експертів № 260/19 за результатами комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у цивільній справі № 337/363/18, складеного 25.05.2020 року експертами Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності МЮ України вбачається, що: промисловий зразок за патентом України № 33052 від 26.09.2016 року, дата подання заявки 09.03.2016 року, не відповідає умові патентоздатності «новизна» відповідно до матеріалів справи ( сукупність ознак промислового зразка за Патентом України на промисловий зразок № НОМЕР_2 від 26.09.2016 року стала загальнодоступноюу світі до дати подання заяви до Державного підприємства «Український інститут промислової власності» від 09.02.2016 року).

Промисловий зразок за патентом України на промисловий зразок № 33065 від 26.09.2016 року, дата подання заявки 18.03.2016 року, не відповідає умові патентоздатності «новизна» відповідно до матеріалів справи ( сукупність ознак промислового зразка за Патентом України на промисловий зразок № НОМЕР_1 від 26.09.2016 року стала загальнодоступною у світі до дати подання заяви до Державного підприємства «Український інститут промислової власності» від 18.02.2016 року) ( т.3, а.с.116-138).

Експертне дослідження проведене відповідно до Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованими судовими експертами Фої О.А. та Чабанець Т.М., які мають вищу економічну освіту, вищу юридичну освіту та вищу освіту в сфері інтелектуальної власності, є атестованими судовими експертами з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності за спеціальністю 13.4 «Дослідження, пов`язані промисловими зразками».

Суд вважає, що вищезазначений висновок експертів є таким, що повністю узгоджується з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та приймається судом в якості належного доказу невідповідності патентів України № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 на промисловий зразок, умовам патентоздатності - «новизна».

Суд вважає, що визначення суттєвих ознак спірних промислових зразків узгоджується з вимогами п.8.1.4.1. Правилами складання та подання заявки на промисловий зразок, затверджені наказом Міністерства освіти і науки України від 18.02.2002 року за № 110.

Так, п.8.1.4.1. Правил зазначено, що суть промислового зразка характеризується сукупністю відображених на зображеннях його суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями. Ознака належить до суттєвих, якщо вона впливає на формування зовнішнього вигляду виробу, якому притаманна така ознака.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що промислові зразки за патентами України № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 не є новими, а тому не відповідають умові патентоспроможності, встановленій в п. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки».

За приписами ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» невідповідність зареєстрованого промислового зразку умовам надання правової охорони є підставою для визнання патенту недійсним повністю чи частково.

Враховуючи вказане вище, суд вважає, що промислові зразки за патентами України № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 не відповідають умовам надання правової охорони, оскільки не є новими, а тому спірні патенти підлягають визнанню недійсним.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму3 сплаченого судового збору у розмірі 5286 грн. та 35796 грн. витрат за проведення експертизи, а всього 41082 грн.

Керуючись Законом України «Про охорону прав на промислові зразки», ст. 461 ЦК України, ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним повністю патент України від 26.09.2016 року на промисловий зразок № 33052 «Інформаційно-адресний показчик», зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 .

Визнати недійсним повністю патент України від 26.09.2016 року на промисловий зразок № 33065 «Інформаційно-адресний показчик», зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести запис до Державного реєстру патентів України на промислові зразки про визнання недійсними повністю патентів України № НОМЕР_2 та № 33065 на промисловий зразок від 26.09.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Виконавчого комітету Запорізької міської ради ( , м.Запоріжжя, пр.Соборний, 206) сплачену суму судового збору в розмірі 5286 грн. та 35 796 грн. витрати на проведення експертизи, а всього 41 082 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено судом 14 вересня 2020 року.

Суддя: Г.Є.Гнатик