ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4396/20
Провадження № 2/210/1838/20
У Х В А Л А

іменем України

"28" вересня 2020 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2020 року до провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В. надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

29 липня 2020 року судом на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради для перевірки місця реєстрації відповідача.

26 серпня 2020 року на запит суду надійшла Довідка про реєстрацію місця проживання особи, з яких вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 не значиться.

28 серпня 2020 року судом направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області для перевірки місця реєстрації відповідача.

25 вересня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, в якій зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрованим не знаиться.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Питання підсудності цивільних справ урегульоване у главі 2 Розділу І ЦПК України, яка визначає предметну, суб`єктну, інстанційну та територіальну юрисдикцію (підсудність) справ, а також ст. 497 ЦПК України, що врегульовує підсудність судам України справ з іноземним елементом, відповідно до положень якої, підсудність цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою Україною.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Отже на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності.

Як зазначалося вище ЦПК України передбачає предметну, суб`єктну, інстанційну та територіальну юрисдикцію. Закон України «Про міжнародне приватне право» у свою чергу передбачає договірну, загальну, альтернативну та виключну підсудність.

Таким чином суди під час вирішення питання про підсудність справ з іноземним елементом, повинні керуватися як нормами ЦПК України, так і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» і нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (ст.ст. 75-77 Закону).

Згідно зі ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Відповідно до п. 4 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо у справі про сплату аліментів або встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Натомість з копії паспорта позивача вбачається, що вона є громадянкою Російської Федерації.

Згідно з Протоколом до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (надалі Конвенція), ратифікованим Законом № 140/98-ВР (140/98-ВР ) від 3 березня 1998 року, ст. 32 Конвенції викладено в новій редакції.

Так, у п. 1 ст. 32 Конвенції зазначено, що права і обов`язки батьків та дітей, у тому числі зобов`язання батьків по утриманню дітей, визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мають постійне спільне місце проживання, а за відсутністю постійного спільного місця проживання батьків та дітей їх взаємні права та обов`язки визначаються законодавством Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. На вимогу позивача в аліментних зобов`язаннях застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої постійно проживає дитина.

Відповідно до п. 3 ст. 32 Конвенції у справах про правовідносини між батьками та дітьми є компетентним суд Договірної Сторони, законодавство якої підлягає вживанню у відповідності з п.п. 1 і 2 цієї статті.

З доданої до позовної заяви довідки «Администрации Бобинского района сельского поселения Слободского района Кировской области» (рос.) від 09.06.2020 року № 465 вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) зареєстрована та проживає за адресою: « АДРЕСА_1 » (рос.); разом з нею проживає і зареєстрований за даною адресою син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Виходячи з аналізу вказаних положень процесуального закону та міжнародних договорів, які були ратифіковані Україною, Закону України «Про міжнародне приватне право», суд дійшов висновку про непідсудність даної справи з іноземним елементом Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки позивач у справі є громадянином Російської Федерації, де зареєстрована і постійно спільно проживає разом з дитиною, достовірні відомості про громадянство якої у суду відсутні, а тому в цьому випадку Договірними сторонами визначено розгляд справи за місцем проживання позивача у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 186, 259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: С. В. Ступак