Справа № 203/3191/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю представника позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа з самостійними вимогами - ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом; за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_4 , в якому посилалась на те, що вона є рідною донькою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на 38/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які належали йому на підставі договору дарування від 29.07.2008 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 були вона, її сестра ОСОБА_4 та бабуся (мати померлого) ОСОБА_7 . Всі вони звернулись до П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Внаслідок дій бабусі, яка не надавала їм ні документів, ні доступу до домоволодіння працівникам КП «ДМБТІ», вони не змогли оформити спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла. За життя остання залишила заповіт, згідно якого усе своє майно заповідала сину від іншого шлюбу ОСОБА_2 . У визначений законом строк ОСОБА_2 звернувся до П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно даних П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори документи на 38/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , належних її батьку ОСОБА_6 , знаходяться у відповідача ОСОБА_2 . Проте, на всі її звернення він відмовляється надати до нотаріальної контори договір дарування, що унеможливлює оформлення нею спадкових прав після смерті батька. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_6 право власності на 38/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ.А-1, квартира №3 , житловою площею 15,4 кв.м, яка складається з: 3-2 - житлова; А2-1 - прибудова; а6 - балкон; а7-- ганок з піддашком, И - гараж; №4,5,9 - огорожа; І - мостіння.

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом третьої особи з самостійними вимогами, в якому посилаючись на ті ж самі обставини, що і позивачка ОСОБА_5 , просила визнати за нею, як спадкоємцем за законом першої черги після померлого батька ОСОБА_6 , право власності на 38/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 110,2 кв.м, житловою площею 52,6 кв.м.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом, в якому посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 та після його смерті відкрилась спадщина на 38/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які належали йому на підставі договору дарування від 29.07.2008 року. Після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини звернулись спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ОСОБА_7 була його матір`ю та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, не встигши оформити своїх спадкових прав на частку домоволодіння після смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_7 залишила заповіт на все належне їй майно на його ім`я та після смерті останньої він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 13.11.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв`язку з відсутністю в нього оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 в зустрічному позові також просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої матері ОСОБА_7 право власності на 38/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ.А-1, квартира №3 , житловою площею 15,4 кв.м., яка складається з: 3-2 - житлова; А2-1 - прибудова; а6 - балкон; а7-- ганок з піддашком, И - гараж; №4,5,9 - огорожа; І - мостіння.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5 , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 , а також позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. При цьому, відповідач ОСОБА_2 та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог заявлених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він не є належним відповідачем та відсутність спору з останніми щодо спадкових прав.

Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 .

Після його смерті відкрилась спадщина на 38/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які належали останньому на підставі договору дарування від 29.07.2008 року.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 відповідно до ст.1261 ЦК України були доньки останнього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також мати померлого ОСОБА_7 .

Останні у визначений ст.ст.1269,1270 ЦК України порядок та строк звернулись до П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та таким чином, прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

За життя остання склала заповіт, посвідчений 31.10.2006 року державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріального контори, за яким усе належне їй майно, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, ОСОБА_7 заповідала своєму сину ОСОБА_2 .

Останній 05.02.2019 року, тобто у визначений ст.ст.1269,1270 ЦК України порядок та строк звернувся до П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та таким чином, прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_7 , до складу якої увійшло і право на спадкування належної ОСОБА_7 частки на домоволодіння АДРЕСА_1 , яку остання фактично прийняла після смерті ОСОБА_6 , але за життя не встигла оформити спадкових прав.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , кожний, мають право на спадкування 38/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Також з матеріалів спадкових справ вбачається, що постановами державного нотаріуса від 21.03.2018 року, 24.05.2019 року та 26.06.2019 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , а постановою від 13.11.2019 року та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_7 , в зв`язку з ненаданням нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Згідно позовної заяви ОСОБА_5 та зустрічного позову ОСОБА_2 вбачається, що останні просили визнати за ними право власності на 38/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ.А-1, квартира №3 , житловою площею 15,4 кв.м, яка складається з: 3-2 - житлова; А2-1 - прибудова; а6 - балкон; а7-- ганок з піддашком, И - гараж; №4,5,9 - огорожа; І - мостіння.

ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на 38/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 110,2 кв.м, житловою площею 52,6 кв.м, без зазначення складових спадкового майна.

При цьому, суду сторонами не представлено жодного документу, зокрема технічного паспорту на домоволодіння, актів визначення ідеальних часток, з яких би вбачалось, яким є розмір загальної та житлової площі домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, виду та розміру приміщень житлового будинку, господарських будівель та споруд, шо входять до складу домоволодіння та є його невід`ємною частиною.

Не надано сторонами доказів, які саме приміщення, господарські будівлі та споруди входять до складу 38/100 частини домоволодіння, які належали померлому спадкодавцю ОСОБА_6 .

Відповідні відомості відсутні також в наданій позивачкою ОСОБА_5 інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій в технічному описі майна зазначено лише загальну та житлову площу житлового будинку літ.А-1.

Згідно дублікату договору дарування від 24.11.2001 року, за яким померлим спадкодавцем ОСОБА_6 було отримано в дар 38/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , було зазначено, що вказане домоволодіння в цілому складається з житлового будинку літ.А-1, площею 52,6 кв.м, В - убиральня, Г - душ, Е- сарай, И - гараж, №1-9 - огорожа.

Складові 38/100 частин домоволодіння, що відчужуються в договір дарування не наведено.

Вказана в договорі дарування технічна характеристика домоволодіння не узгоджується із складовими, зазначеними у позовних вимогах сторін.

Крім того, з представленої позивачкою ОСОБА_5 інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_3 , має самочинно збудовані об`єкти, а саме: стіни новобудови літ.Д, що належать ОСОБА_6 .

Вказана самочинна новобудова літ.Д не відображена в договорі дарування та в заявлених сторонами позовних вимогах, не надано доказів щодо узаконення самочинного будівництва.

Під час розгляду справи відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 зазначив, що після смерті ОСОБА_6 в належній йому частині домоволодіння проводились перепланування та добудови.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та сторонами суду не представлено докази, які б свідчили про те, з чого саме складались 38/100 частин спадкового майна на момент відкриття спадщини та в якому виді існують на момент розгляду справи, щодо узаконення самочинного будівництва.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо будівництво об`єкта нерухомого майна здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі ст.1216 ЦК України.

Самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не є об`єктом права власності, тому таке майно не входить до складу спадщини.

Згідно зі ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.ст.376,1218 ЦК України, за змістом яких у разі здійснення спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується з ч.ч.3,5 ст.376 ЦК України і нормами про спадкування та склад спадщини (ст.ст.1216,1218 ЦК України).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (ч.ч.3,5 ст.376 ЦК України) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; ступінь готовності самочинного будівництва; чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; в якому році було зведено самочинні будівлі; відповідність самочинно зведених будівель архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; наявність акту прийняття в експлуатацію або сертифікату відповідності.

Крім того, у справах про визнання права власності в порядку спадкування на самочинне будівництво належним відповідачем має бути відповідна місцева рада, до компетенції якої належить вирішення питання щодо розпорядження землями відповідних територіальних громад.

З огляду на те, що матеріали справи містять відомості щодо наявності самочинного будівництва у домоволодінні та не надання сторонами доказів щодо його узаконення, а також враховуючи, що земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння не приватизована та перебуває у власності територіальної громади місця, до участі у справі слід було залучити Дніпровську міську раду, як розпорядника земель міста.

При цьому, виключно процесуальне право на заявлення відповідних клопотань згідно ст.51 ЦПК України має позивач. Однак, під час розгляду справи позивачами відповідних клопотань заявлено не було.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки сторонами не надано належних та допустимих доказів щодо складу спадкового майна, щодо будівництва та узаконення у передбаченому законом порядку розташованих в домоволодінні самочинних побудов, не пред`явлено позов до всіх належних відповідачів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю, необгрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачами судові витрати покласти на останніх.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376,1216,1218,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-1376-81,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа з самостійними вимогами - ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом; зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом; позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити повністю.

Понесені сторонами судові витрати по справі покласти на останніх.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 серпня 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак