КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 26 червня 2020 року про відмову у задоволені подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виданого 24 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

В травні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виданого 24 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №61314336 з примусового виконання виданого 24 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа №2-1247/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором №ML-001/023/2007 від 05.04.2007р. в розмірі 40342,03 доларів США, що еквівалентно 322453,85 грн. за офіційним курсом НБУ та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 322453,85 грн. 19.02.2020 р. ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт коштів боржника та направлено до діючих банківських установ. Також 19.02.2020р. ним направлено на адресу Територіального сервісного центру МВС України в м. Києві запит з вимогою надати вичерпну інформацію про наявність будь-якого майна, що зареєстровано за боржником. 04.03.2020р. ним направлено виклик з вимогою до боржника з`явитися 11.03.2020р. о 10-00год. за зазначеною адресою для надання пояснень щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. 11.03.2020р. ОСОБА_1 на його вимогу не з`явилася, про поважність причин неявки не повідомила. 16.03.2020р. ним винесена постанову про розшук майна боржника - двох транспортних засобів. Будучи обізнаною, що відносно неї відкрито виконавче провадження, ОСОБА_1 не вчиняє жодних дій по виконанню рішення суду, ухиляється від виконання передбачених Законом обов`язків. Приватний виконавець Телявський А.М. просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання виданого 24 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа №2-1247/2014.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року у задоволені подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його подання. Зазначає, що він направив на адресу ОСОБА_1 копію постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та арешт майна боржника рекомендованими поштовими відправленнями. Відповідно до інформації з реєстру поштових відправлень Укрпошти, вказані документи були вручені ОСОБА_1 27 лютого 2020 року. Відтак, ОСОБА_1 належним чином повідомлена про виконавче провадження. 04 березня 2020 року він здійснив виїзд за адресою місця проживання боржниці ОСОБА_1 з метою вчинення опису та арешту майна. Вчинити вказані дії не виявилося можливим, оскільки ОСОБА_1 відмовилася надати доступ до квартири. Того ж дня він вручив особисто ОСОБА_1 виклик на 11 березня 2020 року о 10:00. В зазначену дату ОСОБА_1 не з`явилася. Згідно відповіді на його запит Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби повідомив, що за період з 08 лютого 2017 року ОСОБА_1 чотири рази виїжджала за кордон. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні його подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М., представник стягувача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не з`явидися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.02.2020 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред`явило до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Телявському А.М. виданий 24 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчий лист №2-1247/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-001/023/2007 від 05.04.2007 р. в розмірі 40342,03 доларів США, що еквівалентно 322 453,85 грн. за офіційним курсом НБУ та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 322 453,85 грн.

19.02.2020р. на підставі вказаного виконавчого листа приватним виконавцем Телявським А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП №61314336.

19.02.2020р. приватним виконавцем Телявським А.М. винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 та направлено запит до Територіального сервісного центру МВС України в м. Києві №8041 щодо надання вичерпної інформації про наявність будь-якого рухомого майна, що зареєстроване за боржником ОСОБА_1

03.03.2020р. приватним виконавцем Телявським А.М. направлено боржнику виклик виконавця з`явитись до нього 11.03.2020р. о 10-00 год. щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання документів, що підтверджують сплату боргу.

16.03.2020р. приватним виконавцем Телявським А.М. винесена постанова про розшук майна боржника.

Відмовляючи в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виданого 24 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів подання не вбачається ухилення боржника від виконання рішення суду, надані приватним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження не містять доказів направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, постанов про арешт майна боржника та розшук майна боржника та виклику виконавця, а також їх вручення.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати в строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Частинами 1, 3 ст. 441 ЦПК України визначено, що як захід забезпечення виконання судового рішення суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Отже, необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Згідно узагальнень Верховного суду України в справах щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі дії чи бездіяльність особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування подання приватний виконавець Телявський А.М. надав копію заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про відкриття виконавчого провадження, копії виконавчого листа, договору іпотеки, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2020 р., супровідного листа про направлення ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копію постанови про арешт майна боржника від 19.02.2020 р., копію запиту приватного виконавця до Територіального сервісного центру МВС України в м. Києві від 19.02.2020 р., копію виклику приватного виконавця від 04 березня 2020 року, копію постанови про розшук майна боржника від 16 березня 2020 року та копію супровідного листа про направлення вказаної постанови, роздруківку з результатами пошуку ТЗ в «НАІС ДДАІ» (а. с. 118-133).

Проте, приватний виконавець не надав доказів направлення або вручення боржниці ОСОБА_1 постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна, розшук майна боржника та виклику виконавця. Копії супровідних листів не підтверджують того, що відповідні документи фактично направлялися або були вручені боржнику під розписку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про недоведеність ухилення ОСОБА_1 від виконання виданого 24 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виконавчого листа про стягнення з неї на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором та відмовив у задоволенні подання приватного виконавця Телявського А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

До апеляційної скарги приватний виконавець Телявський А.М. надав копію квитанції АТ «Укрпошта», копію реєстру поштових відправлень, копію поштового конверта та роздруківки за результатами пошуку поштових відправлень (а. с. 158-164).

Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приватний виконавць Телявським А.М. не надав доказів неможливості подання долучених до апеляційної скарги документів суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відтак, долучені до апеляційної скарги приватним виконавцем Телявським А.М. докази не підлягають прийняттю апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.

При цьому відмова судом у задоволенні подання приватного виконавця Телявського А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не позбавляє його права повторно звернутися з таким поданням, надавши необхідні докази на підтвердження своїх вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.