21 вересня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва
у складі судді - Саламон О.Б.
за участі секретаря судового засідання - Крутікової-Вільховченко І.І.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у відповідності до уточнених в процесі розгляду справи вимог якого просить стягнути з відповідачів 48 741, 24 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків та 50 000 грн. моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_2 756 грн. за проведення оцінки вартості матеріального збитку.
Вимоги позову обґрунтовує тим, що 24.07.2019 в м. Києві трапилася ДТП за участю автомобіля КАМАЗ д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Тойота д/н НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва подія сталася з вини відповідача. Відповідно до висновку, вартість матеріального збитку, завданого позивачу складає 147 471, 24 грн. Страховою компанією НАСК «Оранта» було виплачено позивачу 99 000 грн., проте вказаної виплати недостатньо для відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. При цьому, Відповідач ОСОБА_3 є власником автомобіля КАМАЗ. До дня подання позову позивачу шкода не компенсована. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП пережив стрес, подіє призвела до необхідності додаткових витрат часу та зусиль для захисту своїх прав.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.11.2019 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
02.12.2019 ухвалою суду постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.
В судове засідання зі сторони представника позивача надходила заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, зокрема, й шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, відзиву на позов не подав.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, зокрема, й шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, відзиву на позов не подав.
Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідачі не з`явились в судове засідання, про розгляд справи повідомлялись належним чином, не подали до суду відзив, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
24.07.2019 в м. Києві трапилася ДТП за участю автомобіля КАМАЗ д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Тойота д/н т5 НОМЕР_2 , під керуванням позивача.
Автомобіль КАМАЗ д/н НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.2019 подія сталася з вини ОСОБА_2 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Вбачається, що внаслідок ДТП автомобіль Тойота д/н т5 НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
У відповідності до Акту виконаних робіт, складеного ТОВ «ВіДі Автострада» вартість матеріального збитку, завданого позивачу складає 147 471, 24 грн..
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в НАСК «Оранта», яке виплатило позивачу в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП суму в розмірі 99 000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N6 від 27.03.92 року володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.
Згідно вищевказаної Постанови Пленуму під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Відповідно до постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху України).
Тобто, володільцем джерела підвищеної небезпеки на момент ДТП був відповідач ОСОБА_2 , який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва.
Доказів зворотного суду не надано.
Отже, саме відповідач ОСОБА_2 на момент ДТП був володільцем джерела підвищеної небезпеки в розумінні вище зазначених норм, а тому вимоги до відповідача ОСОБА_3 як до власника транспортного засобу є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
При цьому, ОСОБА_2 , вина якого у вчиненні ДТП підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва, зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду.
У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. . Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених в позові.
З огляду на, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яку здійснила НАСК «Оранта», що становить 48 741, 24 грн.
Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. необхідно зазначити наступне.
Ч. 1 ст. 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").
З урахуванням викладених в позові обставин та поданих доказів, суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_2 позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої судом оцінюється в 5 000 грн.
Зокрема, до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають до стягнення витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 756 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 626, 629, 979, 988, 990, 993, 1187, 1191 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП кошти в розмірі 48 741, 24 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 756 грн., судовий збір в розмірі 2 689, 4 грн.
В задоволенні інших вимог позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_3 ..

Повний текст рішення суду складено 21.09.2020.

Суддя