провадження № 22-ц/824/7998/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача різницю між страховою виплатою та фактичними збитками у розмірі 19 002 грн. 91 коп. та 20 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 лютого 2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mersedes», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по Харківській площі в Дарницькому районі міста Києва скоїв зіткнення з автомобілем марки «Subaru Legasy», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. На час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність винної особи була застрахована в АТ «СГ «ТАС». Позивач надав страховику відповідні документи, в тому числі, заяву про страхове відшкодування. З метою визначення дійсного розміру матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності, який здійснив оцінку матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Відповідно до Звіту від 14 лютого 2019 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 23 807 грн. 38 коп., а вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження становила 39 751 грн. 02 коп. Згідно з Актом виконаних робіт від 03 квітня 2014 вартість ремонту становить 34 118 грн. 50 коп. Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 18 685 грн. 59 коп. Позивач також зазначив, що поніс додаткові витрати на придбання запчастин до транспортного засобу вартістю 2 570 грн. Дії відповідача викликали у позивача психічні, фізичні, моральні страждання, а також моральні переживання, і як наслідок цього, створили передумови порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, порушили стосунки з оточуючими людьми, викликали інші негативні наслідки. Відповідач легковажно ставився до правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем позивача, який навіть не підозрював про такий можливий розвиток подій.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між страховою виплатою та фактичними збитками у розмірі 15 432 грн. 91 коп.та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 2 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що не всі його доводи та заперечення були враховані судом. Позивач отримав страхове відшкодування і намагається за рахунок відповідача повністю оновити свій старий автомобіль, який експлуатується 11 років. Жодного доказу не було надано позивачем щодо того, що він не отримав повного відшкодування страхового відшкодування внаслідок будь-якого законодавчого обмеження. У порушення правил проведення огляду пошкодженого транспортного засобу ні експерт, ні позивач не повідомили відповідача про день, час та місце проведення огляду автомобіля. У висновку експерта вписано навіть ті пошкодження автомобіля позивача, які не мають жодного відношення до дорожньо-транспортної пригоди. Сам позивач у позові вказав, що ним отримано від «Страхової групи «ТАС» страхове відшкодування у розмірі 18 685 грн. 59 коп. Розмір страхового відшкодування міг бути відшкодований у розмірі до 50 000 грн., проте, страхове товариство виплатило саме вказану суму, що на переконання відповідача і було дійсним розміром завданої шкоди. Враховуючи те, що позивач вже отримав від страхового товариства 18 685 грн. 59 коп., неотримані ним кошти (навіть якщо погодитись зі Звітом, який проведений з порушеннями) становлять лише 5 122 грн. На думку відповідача позивач за його рахунок бажає провести саме відновлювальний ремонт свого старого автомобіля, при чому, не враховується навіть коефіцієнт зносу деталей та механізмів, а в автомобілі фактично заміняються усі критично зношені деталі та фарбуються частини, які не були пошкоджені. Тобто, автомобіль повністю відновлюється, при чому, проводяться багато ремонтних робіт, які не мають жодного відношення до дорожньо-транспортної пригоди. Суд повинен був враховувати при розгляді справи висновок експерта про те, що вартість матеріального збитку становить 23 807 грн., і саме з вказаної суми повинна бути вирахувана різниця між отриманою позивачем страховою виплатою та розміром завданої шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на те, що при фактичному здійсненні ремонту автомобіля розмір збитків визначається саме на підставі документів, які підтверджують реально понесені витрати позивачем, а не на підставі звіту, який є лише попередньо можливою оцінкою таких витрат. Відповідальність страховика за полісом обмежується одночасно і страховою сумою (лімітом відповідальності) у розмірі 100 000 грн. і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу. У разі, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу є нижчою від ліміту відповідальності страховика, страховик виплачує потерпілому оцінену вартість ремонту з урахуванням зносу. Позиція відповідача про те, що ним застраховано свою відповідальність в межах лімітів, тому сума, яка недоплачена позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, покривається лімітом страхового відшкодування і позивач має звертатися з відповідною вимогою до страхової компанії є такою, що не відповідає чинному законодавству та правовій позиції Верховного Суду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі, іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Перекладання стороною відповідача свого зобов`язання щодо відшкодування шкоди позивачу на страховика є безпідставним та таким, що суперечить ст. 1194 ЦК України та актуальній практиці Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що 02 лютого 2019 року приблизно о 13 год. 35 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mersedes» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по Харківській площі в Дарницькому районі міста Києва, в порушення п. 2.3.б, 10.1 ПДР України, не впевнився в безпечності, у зв`язку з чим скоїв зіткнення з автомобілем «Subaru», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень всіх зазначених транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто, 384 грн. 20 коп. (а.с.9).

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 78/02-19 від 14 лютого 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Subaru Legasy», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 23 807 грн. 38 коп., а вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становила 39 751 грн. 02 коп. (а.с.11).

Згідно з Актом виконаних робіт № АП - 0001398 від 03 квітня 2014 року вартість ремонту автомобіля «Subaru Legasy», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 34 118 грн. 50 коп. (а.с.33).

05 квітня 2019 року АТ «СГ «ТАС» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором № АМ/9113297 від 16 листопада 2018 року у розмірі 18 685 грн. 59 коп. (а.с.36).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховував, що в результаті неправомірних дій та порушення ПДР України відповідачем позивачу дійсно було завдано моральних та душевних страждань, оскільки автомобіль втратив свій попередній вигляд та експлуатаційні характеристики, на його відновлення потрібні значні кошти, яких у позивача немає, а відповідач відмовився добровільно хоча б частково відшкодувати завдані збитки.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль, яким керував ОСОБА_2 . На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ СГ «ТАС».

Вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, становить 23 807 грн. 38 коп., а вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей становить 39 751 грн. 02 коп.

Позивач фактично витратив на ремонт транспортного засобу 34 118 грн. 50 коп. 05 квітня 2019 року АТ «СГ «ТАС» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 18 685 грн. 59 коп.

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2018 року у справі № 910/20199/17 зазначено, що відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу відшкодовує особа, яка завдала збитків, на підставі ст. 1194 ЦК України.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Здійснюючи виплату страхового відшкодування позивачу, страхова компанія визначила суму такого відшкодування у розмірі 18 685 грн. 59 коп., в той час, як згідно з наданим суду звітом вартість матеріального збитку становить 23 807 грн. 38 коп. Тобто, страховик здійснив відшкодування у меншому розмірі, ніж повинен був виплатити в силу вимог закону, у разі підтвердження спричинення шкоди на зазначену суму.

Враховуючи зазначене, відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром завданої шкоди внаслідок пошкодження автомобіля і сумою страхового відшкодування, яка мала бути відшкодована страховиком. Така різниця становить 10 311 грн. 12 коп. (34 118,5-23 807,38).

При цьому, позивач не позбавлений можливості вимагати виплати страхового відшкодування в повному обсязі зі страхової компанії в межах ліміту відповідальності, а саме 23807.38 -18685.59 = 5121.79 грн., оскільки сума матеріального збитку, а саме 23807.38 грн. визначена позивачем, як така, що розрахована з урахуванням фізичного зносу, а, відтак, у разі її обґрунтованості обов`язок її сплати покладається на страхову компанію.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що позивач за його рахунок бажає провести саме відновлювальний ремонт свого старого автомобіля, при чому, не враховується навіть коефіцієнт зносу деталей та механізмів, а в автомобілі фактично заміняються усі критично зношені деталі та фарбуються частини, які не були пошкоджені.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц зазначено, що у разі, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що у порушення правил проведення огляду пошкодженого транспортного засобу ні експерт, ні позивач не повідомили відповідача про день, час та місце проведення огляду автомобіля. У висновку експерта вписано навіть ті пошкодження автомобіля позивача, які не мають жодного відношення до дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, такі доводи ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди його зі звітом, в якому визначено вартість збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав суду жодних доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти позову. Отримавши 19 вересня 2019 року ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, ОСОБА_1 не був позбавлений права подати свої заперечення проти позову та спростувати доводи позивача, надавши відповідні докази.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено судам, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність

причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача, внаслідок чого в останнього виникла необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачання часу для ремонту автомобіля. Пошкодження автомобіля викликало у позивача душевні страждання, хвилювання, нервове напруження.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Розмір зазначеної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням принципів розумності та справедливості, конкретних обставин справи, відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань позивача, є достатнім та співмірним із заподіяною позивачеві моральною шкодою.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції в частині стягнення різниці між страховою виплатою та фактичними збитками не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в цій частині з прийняттям постанови по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (31,6%) на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 242 грн. 81 коп. При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 152 грн. 60 коп. ОСОБА_2 сплатив вказану суму і на його користь підлягає стягненню з позивача судовий збір пропорційно до відхиленої частини позовних вимог, а саме у розмірі 799 грн. 90 коп. Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню різниця між сумою, яку має сплатити відповідач позивачу та сумою, яку останній має сплатити на користь відповідача. Така різниця становить 557 грн. 09 коп. (799,90-242,81).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року в частині стягнення різниці між страховою виплатою та фактичними збитками та розподілу судових витратскасувати та прийняти в цій частині постанову.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичними збитками задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , проживаючого по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , різницю між страховою виплатою та фактичними збитками у розмірі 10 311 (десять тисяч триста одинадцять) гривень, 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 557 (п`ятсот п`ятдесят сім) гривень, 09 копійок.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судове рішення складено 10 серпня 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.