Справа № 361/3189/18
Провадження № 2/361/95/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 cічня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року до суду звернувся позивач до відповідача в якому просила суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у користуванні житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 , і зокрема меблями, велосипедом та побутовими електроприладами, а також стягнути з відповідача на користь її користь сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Свій позов обґрунтовує тим, що відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Броварської міської ради Київської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 04.06.1999 за актовим записом № 159, на бланку серії НОМЕР_1 .

Також зазначила, що перебуваючи у шлюбі вони спільно придбали у власність трьох кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спільно провели її ремонт, придбали необхідні меблі та побутову техніку для повноцінного проживання, однак спільне життя у нас не склалося, а тому у Броварському міськрайонному суді Київської області знаходиться цивільна справа № 361/1646/18 року про розірвання раніше укладеного між нами шлюбу та цивільна справа № 361/1977/18 про поділ спільного майна подружжя і зокрема по Ѕ частині трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 у якій постійно зареєстровані та проживають:

- ОСОБА_2 (позивач),

- ОСОБА_3 (відповідач),

- ОСОБА_5 (син - ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

- ОСОБА_6 (син - ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Не дивлячись на те, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, однак відповідач систематично вчиняє протиправні перешкоди у її користуванні, умисно порушуючи її права і свободи, як людини і громадянина. Позивач зазначає, що протиправність дій відповідача по відношенню до неї полягає у викраденні ключів від вхідних дверей, які потім на її прохання повертають діти, у блокуванні вхідних дверей квартири після 23:00, у не допуску до житлового приміщення квартири після 23.00 години, у забороні (фізично) користуватися велосипедом, меблями та побутовою електротехнікою.

Протиправні дії відповідача у вчиненні вказаних перешкод, не дають їй можливості вільно користуватися жилим приміщенням квартири та завдають значної моральної шкоди дітям, які стали заручниками численних конфліктних ситуацій. Позивач вказує, що їй стало складно займатися домашнім господарством і зокрема по утриманню та вихованню дітей, оскільки вона вимушена час від часу звертатися до рідних та близьких за допомогою у пранні дитячого одягу, приготуванні дитячого харчування тощо, а також мають місце випадки, що вона вимушена була ночувати у рідних та близьких.

У квітні 2018 року Броварський міськрайониий суд Київської області розглянувши адміністративну справу про вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 (Вчинення домашнього насильства) КУпАП визнав останнього винним, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (постанова суду набрала законної сили).

У Броварському ВП ГУНП в Київській області розслідується кримінальне провадження від 20.04.2018 № 0001725 про вчинення відповідачем відносно мене злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, що у сукупності характеризує відповідача, як особу, що схильна до вчинення домашнього насильства та інших протиправних дій.

21 червня 2018 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснення надав аналогічні змісту позовних вимог. Позов просив задовольнити.

Відповідач з`явився у судове засідання 16 січня 2019 року, заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке було задоволено судом, але в подальшому на виклики суду у судові засідання не з`являвся, був повідомлений про час, місце розгляду справи у встановленому законом порядку. 17 січня 2019 року ознайомився із матеріалами справи, про що міститься відмітка на довідковому листі у справі.

Відповідач жодним чином не поцікавився станом і результатом свого судового провадження.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України".

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та виниклі їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Відповідно ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Броварської міської ради Київської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 04.06.1999 за актовим записом № 159, на бланку серії НОМЕР_1 .

Від спільного шлюбу у сторін народились двоє дітей: ОСОБА_5 - 15 березня 2000 року, та ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 квітня 2018 року, сторони спільно придбали у власність трьох кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задоволено частково. У порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 :визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ;визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку легкового автомобіля FORD SCORPIO, номерний знак НОМЕР_2 , 1992 року випуску;залишено у власності ОСОБА_2 наступні рухомі речі: диван кутовий розкладний, орієнтовною вартістю 5000.00 грн. пральну машину "LG", орієнтовною вартістю 3000,00 грн. телевізор "SAMSUNG", плазмовий на 40 дюймів, орієнтовною вартістю5000,00 грн.ноутбук "LENOVO", орієнтовною вартістю 6000,00 грн. пилосос "SAMSUNG" мікрохвильову піч "LG" 2000,00 грн. холодильник "SAMSUNG"; залишено у власності ОСОБА_3 наступні рухомі речі: м`який шкіряний куток з кріслом, орієнтовною вартістю 20 000.00 грн. морозильну камеру "Nord", телевізор "SAMSUNG", рідко-кришталевий на 37 дюймів, орієнтовною вартістю 10000,00 грн., ігрову приставку PS-4, орієнтовною вартістю 11000,00 грн.У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Згідно витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 квітня 2018 року, зареєстровано повідомлення в порядку ч.1 ст.125 КК України (2001 року), про те, що 17 квітня 2018 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_2

25 квітні 2018 року Броварський міськрайониий суд Київської області розглянувши адміністративну справу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 (вчинення домашнього насильства) КУпАП визнав останнього винним, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (постанова суду набрала законної сили).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до вимог статей 358, 383 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Визначальним для захисту порушеного права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кривіцька і Кривіцький проти України" ("KryvitskaandKryvitskyyv. Ukraine", заява № 30856/03) поняття "житло" не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Таким чином, факт порушення відповідачем права позивача на користування належною частиною квартири та майном, яке належить їй на праві власності є доведеним в цій частині, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.