Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді - Решетова В.В.

секретар судового засідання - Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який укладено 03.02.2017 року та зареєстровано Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №79. Спільне життя з дружиною не склалось. Він є моряком та був постійно відсутній вдома, коли повертався дружина до нього ставилась без поваги до нього. Шлюбні відносини припинились між ними з початку 2018 року. За час спільного проживання ними було набуте майно в розмірі 6000,00 доларів США, які він перерахував на рахунок дружини в березні та квітні 2018 року. Добровільного поділу між подружжям не відбулось, тому просив розірвати шлюб та поділити майно набуте за час шлюбу з ОСОБА_2 стягнувши на його користь три тисячі доларів США.

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтувавши його тим, що між нею та відповідачем дійсно укладено шлюб. Вона за згодою з чоловіком повинна була бути домогосподаркою і вести домогосподарство та ростити їх майбутніх дітей, а ОСОБА_1 матеріально утримувати сім`ю. Власного житла вони не мали, тому проживали в квартирі батьків ОСОБА_1 .. Він працював з грудня 2017 року та з лютого 2018 року. Зароблені кошти в розмірі п`ятнадцять тисяч доларів США вони вклали у будівництво нового будинку, який будується по АДРЕСА_1 , ССМУ-10, про що був складений договір про пайову участь у будівництві будинку. У березні-квітні 2018 року ОСОБА_1 перерахував на утримання сім`ї шість тисяч доларів США. Наприкінці липня 2018 року життя з батьками чоловіка стало нестерпним і вона вийняла квартиру де і чекала чоловіка. Але повернувшись в серпні 2018 року він повернувся не до неї, а до своїх батьків. З нею чоловік зустрічатись не захотів. За час спільного життя ними було набуте майно, яке підлягає поділу, а саме заробітна плата ОСОБА_1 з травня 2018 року по липень 2018 року, що дорівнює дев`яти тисячам доларів США та пайовий внесок на добровільну участь у будівництві будинку в розмірі п`ятнадцяти доларів США. Просить поділити набуте під час шлюбу з ОСОБА_1 майно стягнувши на її користь дванадцять тисяч доларів США.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнали просили в задоволенні їх відмовити.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнала частково, проти розірвання шлюбу не заперечувала, визнала отримання нею шести тисяч доларів США, не заперечувала проти їх стягнення, зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити повністю.

ОСОБА_1 будучи допитаним в якості свідка суду показав, що він з дружиною спочатку проживали на вийнятій квартирі, допомоги від батьків не було, за все платив він. Потім вони переїхали до його батьків. Він давав кошти дружині на навчання для проведення косметичних процедур, купив необхідне обладнання. Заробітну плату він перераховував на рахунок дружини, бо вона його про це просила. 10.04.2018 року він зателефонував дружині та попросив покласти кошти в сумі шість тисяч доларів США в сейф, який знаходився в квартирі батьків, на що дружина йому відмовила, вони почали сваритись. Пізніше зателефонував додому та дізнався, що дружина забрала всі речі та пішла з квартири батьків, забравши і кошти в сумі шість тисяч доларів США. За час спільного проживання вони дійсно дивились квартири для купівлі, але ніяких котів на будівництво вони не вкладали та договорів не підписували. З травня місяця з дружиною не спілкувався.

Представник ОСОБА_1 адвокат Лапко Е.М. суду пояснив, що ОСОБА_1 за час шлюбу знаходився постійно на заробітках, вдома практично не перебував. Шлюбні відносини були припинені в квітня 2018 року, тому кошти перераховані на особистий рахунок відповідача в сумі 6000 доларів США є спільною власністю подружжя, тоді як суми перераховані на його особистий рахунок після квітня 2018 року є особистою власністю ОСОБА_1 .. Це підтверджується протоколом прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення від 14.08.2018 року про привласнення коштів в сумі шість тисяч доларів США громадянкою ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наданими працівнику поліції 14.08.2018 року та 21.08.2018 року відповідно.

Представник ОСОБА_2 адвокат Пасічніченко О.П. суду пояснив, що дійсно подружжя уклали шлюб в лютому 2017 року. Чоловік моряк, ходив в рейси. Коли вони проживала у вийнятій квартирі у них все було добре, дійсно підшукували собі житло для купівлі, дружина вела домогосподарство. Коли вони переїхали до квартири батьків стосунки з його батьками у ОСОБА_2 не склались, вони вимагали звіт про кожну витрачену нею копійку, почались сварки, після чого вона зібрала свої та чоловіка речі та пішла від його батьків. ОСОБА_1 30.04.2018 року дійсно перерахував кошти в сумі шість тисяч доларів США дружині, тому вона не заперечує проти поділу цих спільних коштів. Шлюб тривав до середини серпня 2018 року, коли ОСОБА_1 повернувся з плавання. Його заробітна плата становила три тисячі доларів США на місць. За цей період він отримав вісім тисяч шістсот доларів США. Вважає, що твердження ОСОБА_1 про те, що кошти зароблені ним в період з квітня до серпня 2018 року є його особистою власністю, хибне, так як той факт, що дружина проживала цей час у вийнятій квартирі не свідчить про припинення шлюбних відносин між подружжям.

Свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , суду показала, що подружжя спочатку проживали окремо. Вони (батьки) приживали в селі, передавали їм продукти харчування. На початку 2018 року подружжя переїхали до її квартири, в якій прожили з кінця 2017 року по травень 2018 року. Вона попросила ОСОБА_2 покласти гроші в сумі 6000 доларів США в сейф, який знаходився в квартирі, але остання відмовилась, навіть тоді коли вона показала SMS від сина. Через тиждень ОСОБА_2 з`їхала з квартири, з сином не спілкувалась. Вона забрала тільки свої речі, речі сина не забирала. Ключів від квартири у неї не було. На початку травня ОСОБА_2 зателефонувала їй, сказала, що тиждень тому з`їхала з квартири, просила забрати ключі.

Свідок ОСОБА_6 , який є сусідом ОСОБА_1 , суду показав, що він проживає з ОСОБА_1 на одній площадці в квартирі АДРЕСА_2 кінці квітня, точного року, вказати не може, якісь дві дівчини та хлопець виносили речі з квартири ОСОБА_1 , а саме дзеркало, тапчан та сумки, чи це була ОСОБА_2 він не знає, тому що з нею не знайомий. Про фактичне припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 знає зі слів сестри ОСОБА_1 .

Суд вважає, що позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 03.02.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №79.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому, шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Окрім цього, заявою-договором №1487423 від 07.03.2018 року про акцепт Публічної пропозиції на відкриття поточного рахунку з видачею електронного платіжного засобу (платіжної картки) та надання додаткових послуг ПАТ «БАНК ВОСТОК» підтверджується, що на ім`я ОСОБА_2 відкрито банківський рахунок в доларах США.

Випискою про рух коштів по рахунку, який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в доларах США за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 рік, яким підтверджується зарахування готівки на депозитний рахунок в сумі 8600,00 доларів США.

З відповіді ТзОВ ВКП «ССМУ-10» від 04.10.2019 року №235 вбачається, що між ТзОВ ВКП «ССМУ-10» та громадянином ОСОБА_1 протягом 2017-2018 років договорів на придбання квартири або про дольову участь у будівництві будинку по вул. Карбишева не укладалось.

Вказані факти визнаються сторонами та підтверджені наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно із ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Як регламентує ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 2 ст. 61 СК України наголошує, що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Змістом ч. 1 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено: вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Абзацом 2 п. 30 вказаної постанови визначено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Пунктом 6.3., 7.1.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків визначаються нормативно-правовими актами НБУ та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Відповідно до пункту 10.20. Постанови НБУ від 12 листопада 2003 року №492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» з вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи-резидента в іноземній валюті за розпорядженням вкладника або за його дорученням кошти повертаються шляхом виплати готівкою; перерахування на власний поточний або власний вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Такої правової позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 20 червня 2018 року у справі №756/14404/15-ц.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц, стягнення за судовим рішенням по зобов`язанню, що виражено в іноземній валюті, повинно бути визначено в іноземній валюті.

З огляду на те, що спільне майно подружжя становлять грошові кошти в іноземній валюті (заробітна плата відповідача), що були розміщені відповідачем на рахунку за депозитним договором з ПАТ "БАНК ВОСТОК", стягненню з відповідача підлягає саме грошова сума в іноземній валюті.

Відтак, суд доходить висновку, що саме грошові кошти в сумі шість тисяч доларів США, отримані ОСОБА_2 на її рахунок є спільною власністю подружжя та грошові кошти в сумі вісім тисяч шістсот доларів США, отримані відповідачем в якості заробітної плати на власний рахунок в ПАТ АБ "Південний" в період офіційно зареєстрованого шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу між ними в рівних частках.

У той же час, ураховуючи визнання ОСОБА_2 отримання коштів в сумі шість тисяч доларів США на її рахунок від ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що ОСОБА_2 були використані грошові кошти з вказаного валютного рахунку (депозиту). Відтак, в порядку поділу спільного майна подружжя з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 1300 доларів США з розрахунку: 6000+8600=14600/2=7300-6000=1300 доларів США, з зарахуванням однорідних позовних вимог сторін по справі.

Грошові кошти в сумі п`ятнадцять тисяч доларів США, суд вважає, не підлягають до визнання спільними грошовими коштами, так як жодна сторона не довела, що такі кошти дійсно існували у подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, у зв`язку з частковим задоволенням зустрічного позову, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмір 489,89 гривень.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.02.2017 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №79 - розірвати.

Відповідачу залишити прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_2 ».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1300 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 489,90 гривень сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог за первинним та зустрічним позовами відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов