Справа №173/1396/20
Провадження №2-о/173/78/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

при секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами окремого провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мишуринрізька сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2020 року до суду звернувся заявник ОСОБА_1 , із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Мишуринрізька сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження без виклику сторін на 17 вересня 2020 року .

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності йому Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-ДП № 088702, від 02 листопада 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю № 126, та виданого на підставі рішення Мишуринрізької сільської ради народних депутатів 181-19/ХХІІІ від 02 листопада 2001 року на ім`я « ОСОБА_1 ».

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: йому відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІV-ДП № 088702, від 02 листопада 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю № 126, та виданого на підставі рішення Мишуринрізької сільської ради народних депутатів 181-19/ХХІІІ від 02 листопада 2001 року передано у власність земельну ділянку площею 3.9300 га., в межах згідно з планом на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:067:0665, як працівнику і члену колгоспу «Червоний партизан» внаслідок розпаювання земель. Праця в колгоспі підтверджується записами в трудовій книжці.

01.10.2010 року ним було укладено договір оренди щодо зазначеної земельної ділянки з ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг», який був зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області № 00810 від 18.07.2011 року.

Ні на час видачі державного акту, ні під час складання договору оренди він не звернув уваги на те, що у вищезазначеному Державному акті про право приватної власності на землю допущена помилка у написанні його прізвища: зазначено « ОСОБА_1 » замість правильного « ОСОБА_1 », що ставить під сумнів належність даного правовстановлюючого документу на земельну ділянку саме йому.

Отримати новий Державний акт про право власності на землю і з правильним зазначенням його прізвища, він не має можливості, оскільки із внесенням змін до законодавства України з 01 січня 2013 року видача Державних актів про право на земельні ділянки не здійснюється, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в без виклику учасників розгляду справи

Заінтересована особа письмових пояснень суду на надали.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст заявленої вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІV-ДП № 088702, від 02 листопада 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю № 126, та виданого на підставі рішення Мишуринрізької сільської ради народних депутатів 181-19/ХХІІІ від 02 листопада 2001 року є власником земельної ділянки площею 3.9300 га., в межах згідно з планом на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:067:0665, як працівнику і члену колгоспу «Червоний партизан» внаслідок розпаювання земель.

Однак в Державному акті про право власності на земельну ділянку прізвище заявника зазначене « ОСОБА_1 », в той час як згідно паспорта його прізвище є « ОСОБА_1 », що ставить під сумнів належність даного правовстановлюючого документу на земельну ділянку саме заявникові.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

Оцінюючи надані докази, суд вважає за можливе встановити факт належності заявникові, ОСОБА_1 , Державного Акту про право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 088702, від 02 листопада 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю № 126, та виданого на підставі рішення Мишуринрізької сільської ради народних депутатів 181-19/ХХІІІ від 02 листопада 2001 року на земельну ділянку площею 3.9300 га., в межах згідно з планом на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:067:0665 , виходячи з того, що власне ім`я та по батькові заявника та власне ім`я і по батькові особи, на ім`я якої виданий вищезазначений державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, є однаковими, а прізвище заявника та прізвище особи, на ім`я якої виданий вищезазначений Державний акт про право приватної власності на землю є співзвучним і на думку суду його запис проведений технічно неправильно в результаті невірного перекладу з російської на українську мову. Крім того згідно записів в трудовій книжці заявник працював в колгоспі «Червоний партизан» на час розпаювання земель.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що Державний акт про право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 088702, від 02 листопада 2001 року був виданий саме заявникові, а не іншій особі, як то ОСОБА_1 , і до цього часу будь-яка інша особа не заявила свої вимоги про право на дану земельну ділянку, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги та встановити факт належності правовстановлюючого документу: - Державного акту серії ІV-ДП № 088702, від 02 листопада 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю № 126, та виданого на підставі рішення Мишуринрізької сільської ради народних депутатів 181-19/ХХІІІ від 02 листопада 2001 року на ім`я ОСОБА_1 -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

Встановлення даного факту належності документу потрібно заявникові для встановлення відповідності документів . Тобто має наслідком виникнення, зміну, припинення правовідносин. В іншому порядку встановити даний факт заявник не має можливості, так як видача державних актів про право власності на земельні ділянки на даний час не здійснюється.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника та за рахунок заінтересованої особи не відшкодовуються

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 293-294, 315-316 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мишуринрізька сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 Державного акта про право власності на землю серії ІV-ДП № 088702, від 02 листопада 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю № 126, та виданого на підставі рішення Мишуринрізької сільської ради народних депутатів 181-19/ХХІІІ від 02 листопада 2001 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 грн., 40 коп. покласти на заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення .

Повний текст рішення виготовлений 17.09.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 21.09.2020 року

Дата набрання законної сили: 20.10.2020 року