Справа № 136/2302/19
провадження № 2/136/679/19
РІШЕННЯ

іменем України

"14" вересня 2020 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

учасників процесу:

представника позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради

Марценюк Л.Є.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради (місцезнаходження: вул. Соборна, 50, м. Вінниця, Вінницька обл., 21050) в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 4, м. Липовець, Липовецький р-н., Вінницька обл., 22500) про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник служби у справах дітей Вінницької міської ради, діючи в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 та просила суд відібрати у останньої доньку ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав і передати дитину на опікування органу опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області. Також, просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь та на утримання доньки ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підставність вищевказаних позовних вимог обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_2 у якої немає батька, а тому ОСОБА_1 є одинокою матір`ю. З 04.12.2019 по теперішній час дитина перебуває на обліку у службу у справах дітей як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах, через те, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Після народження дитини ОСОБА_1 мешкала з донькою у м. Вінниці до 2014 року у найманих квартирах.

01.04.2014 внаслідок неналежного догляду з боку матері дитина вдома отримала опік окропом голови, шиї, тулуба, рук, лівої ноги та була доставлена до опікового відділення ВОДКЛ у важкому стані.

Згідно з письмовим поясненням ОСОБА_1 від 22.11.2019, внаслідок відсутності у неї житла разом з донькою у 2015 році виїхала з м. Вінниці і до початку 2019 року проживала у своєї сестри, в с. Семиполки Київської області.

Повернувшись до м. Вінниці у січні 2019 року, ОСОБА_1 разом з донькою проживала у різних випадкових знайомих.

Мати дитини не здійснювала належний догляд за донькою, зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, не забезпечила дитині належні умови проживання та виховання. Дівчинка була постійно надана сама собі, проводила час на вулиці разом з дітьми ромської національності, з якими бродяжила по місту та просила гроші у перехожих.

ОСОБА_1 порушила право своєї дитини на освіту. Дитина ОСОБА_2 , не зважаючи на те, що їй виповнилося 10 років, ще не навчалася у школі, оскільки відповідачка не влаштувала її на навчання.

18.10.2019 дитина ОСОБА_2 працівниками поліції була доставлена до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», оскільки перебувала у громадському місці без нагляду дорослих. На момент госпіталізації дівчинка була брудна, недоглянута, у неохайному одязі. У даному медичному закладі дитина перебуває до цього часу.

Мати дитини періодично відвідує доньку у лікарні, але приходить до медичного закладу разом з різними чоловіками сумнівної зовнішності, у нетверезому стані, у брудному одязі, зі стійким неприємним запахом.

З відповідачкою по справі працівниками служби у справах дітей проводилися профілактично-роз`яснювальні бесіди, під час яких від ОСОБА_1 відчувався сильний неприємний запах від брудного одягу та тіла, а також запах алкоголю.

Питання виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків та можливості повернення дитини ОСОБА_2 на виховання матері розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, яке відбулося 03.12.2019. На дане засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідачка також прийшла у нетверезому стані, у дуже брудному одязі, зі стійким запахом алкоголю та немитого тіла, та підтвердила відсутність у неї постійного місця проживання та засобів до існування, але виявила намір повернути собі доньку на виховання.

Відповідач тривалий час не працює, немає власного доходу на утримання доньки. За державною соціальною допомогою на дитину до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради у даний час не зверталась.

Тому позивач вважає, що проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 разом з відповідачем створює реальну загрозу життю дитини та звернулася з даним позовом до суду.

Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, проте будучи присутньою у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, подав заперечення, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині передачі дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на опікування органу опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації, оскільки вся робота з сім`єю та заходи щодо захисту прав дитини проводиться за місцем фактичного проживання, місце реєстрації матері не є тією обставиною, щоб передати дитину на опікування органу опіки та піклування Липовецької РДА. Також, у запереченні зазначається, що орган опіки та піклування, не має змоги проводити заходи щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини ОСОБА_2 її матір`ю ОСОБА_1 . Просить суд прийняти рішення, яким передати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради.

З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, прийшов до висновку про таке.

Батьками малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6). Відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст.135 СК України за вказівкою матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження індексний номер 9, виданий 06.12.2019 (а.с.9).

Мати дитини ОСОБА_1 з 05.02.2008 по теперішній час зареєстрована у гуртожитку Зозівського професійного аграрного ліцею, у якому вона навчалася та який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.17).

За місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_1 не проживала з 2009 року.

Малолітня ОСОБА_2 04.12.2019 поставлена на облік служби у справах дітей Вінницької міської ради як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах внаслідок неналежного виконання її матір`ю обов`язків по вихованню, догляду та навчанню доньки (а.с.10).

Встановлено, що після народження дитини ОСОБА_1 мешкала з донькою у м. Вінниці до 2014 року у найманих квартирах.

01.04.2014 внаслідок неналежного догляду з боку матері дитина вдома отримала опік окропом голови, шиї, тулуба, рук, лівої ноги та була доставлена до опікового відділення ВОДКЛ у важкому стані (а.с. 32).

Згідно з письмовим поясненням ОСОБА_1 від 22.11.2019, внаслідок відсутності у неї житла вона разом з донькою у 2015 році виїхала з м. Вінниці і до початку 2019 року проживала у своєї сестри, в с. Семиполки, Київської області (а.с. 23).

Повернувшись до м. Вінниці у січні 2019 року, ОСОБА_1 разом з донькою проживала у різних випадкових знайомих.

ОСОБА_1 порушила право своєї дитини на освіту. Дитина ОСОБА_2 , не зважаючи на те, що їй виповнилося 10 років, ще не навчалася у школі, оскільки відповідачка не влаштувала її на навчання.

18.10.2019 дитина ОСОБА_2 працівниками поліції була доставлена до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини», оскільки перебувала у громадському місці без нагляду дорослих. На момент госпіталізації дівчинка була брудна, недоглянута, у неохайному одязі. У даному медичному закладі дитина перебуває до цього часу (а.с. 25).

Питання виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків та можливості повернення дитини ОСОБА_2 на виховання матері розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, яке відбулося 13.12.2019. На дане засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідачка також прийшла у нетверезому стані, у дуже брудному одязі, зі стійким запахом алкоголю та немитого тіла, та підтвердила відсутність у неї постійного місця проживання та засобів до існування, але виявила намір повернути собі доньку на виховання (а.с. 29).

У позові зазначено, що відповідач тривалий час не працює, не має власного доходу на утримання доньки. За державною соціальною допомогою на дитину до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради у даний час не зверталась.

З огляду на вищевикладене, з метою виконання своїх обов`язків щодо здійснення соціально-правового захисту дітей, служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до норми ст. 56 ЦПК України «Участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб», у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про органи та служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», служби у справах дітей зобов`язані проводити роботу з соціально-правового захисту дітей, запобігання бездоглядності та правопорушенням серед них та із соціально-психологічної реабілітації найбільш уразливих категорій дітей, а також мають право звертатися у разі порушення прав та законних інтересів дітей, а також з питань надання їм допомоги, до відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності; представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах.

Рішенням міської ради від 21.12.2018 №1474 «Про затвердження Положень виконавчих органів Вінницької міської ради», затверджено «Положення про службу у справах дітей Вінницької міської ради».

Відповідно до п.6.1.20. вищезазначеного Положення, служба у справах дітей має право звертатись до суду з позовами про позбавлення батьківських прав або відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у батьків, які не виконують батьківських обов`язків, а також у інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» «Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини»: «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Вирішуючи питання про відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд керується п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України де передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Суд, захищаючи права малолітньої ОСОБА_2 на належне виховання, навчання та утримання, враховуючи те, що відповідач веде тривалий час антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ухиляється від належного виховання своєї доньки та відсутність у неї належних житлово-побутових умов проживання, які б могли забезпечити її доньці необхідні умови для розвитку та виховання, а також те, що спосіб життя ОСОБА_1 створює реальну загрозу для здоров`я та розвитку її малолітньої доньки, вважає за потрібне відібрати ОСОБА_2 у матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь та на утримання доньки ОСОБА_2 суд керується ч. 2 ст. 182 СК України згідно якого передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним для дитини відповідного віку. Також, згідно з ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, врахуючи, що у відповідача інших малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, суд вважає, що відповідач може сплачувати на утримання доньки ОСОБА_2 1/4 частину свого заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Разом з тим, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про передачу дитини ОСОБА_2 на опікування органу опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, а тому суд відмовляє у зазначеній частині позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 150, 170, 182 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 60, ч. 3 ст. 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради (місцезнаходження: вул. Соборна, 50, м. Вінниця, Вінницька обл., 21050) в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 4, м. Липовець, Липовецький р-н., Вінницька обл., 22500) про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити частково.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь та на утримання доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення і дня подачі заяви, тобто з 27.12.2019 до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22.09.2020.

Суддя Д.Т. Кривенко