Справа № 344/1831/19
Провадження № 22-ц/4808/975/20
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Інншуранс Груп» про стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» Ніколаєва Вадима Володимировича на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Бородовського С. О. у м. Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивовано тим, що 25 червня 2018 року на перехресті вулиць Коновальця та Сахарова в м. Івано-Франківськ ОСОБА_3 керуючи автомобілем Peugeot 306 НОМЕР_1 завдала механічні пошкодження автомобілюпід його керуванням «Citroen C4» НОМЕР_2 . Постановою Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні ДТП з підстави порушення п. 16,11 ПДР. Цивільна правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 25 червня 2018 року позивач повідомив страховика про ДТП. 21 вересня 2018 року позивач подав страховику заяву про відшкодування шкоди, яка не була відшкодована. Відповідно до звіту про оцінку від 16 серпня 2019 року вартість матеріального збитку пошкодження автомобіля «Citroen C4» НОМЕР_2 складає 56877,64 гривень. 27 вересня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовила у виплаті позивачу страхового відшкодування з тієї підстави, що на час вчинення ДТП відповідальність ОСОБА_3 було застраховано ПАТ СТРАХОВА ГРУПА ТАС полісом АК№9313790, про наявність якого не було поінформовано ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при укладенні полісу АК№8559242. Відповідно до ч. 1 ст. 989 ЦК України новий поліс є нікчемним. Тому відповідальність ОСОБА_3 перед третіми особами застраховано ПАТ СТРАХОВА ГРУПА ТАС відмовлено позивачу після отримання повідомлення про ДТП у виплаті страхового відшкодування з з посиланням на те, що пошкоджений автомобіль позивача відновлений. Вважав, що така відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є безпідставною, просив стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 56 877,64 грн та 50000 грн моральної шкоди на його користь.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 56877,64 гривень майнової шкоди, 2500 гривень за складення звіту №184, 2532,60 гривень за проведення експертизи.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 1119,10 гривень судового збору, 1000 гривень витрат на правничу допомогу в рівних частках.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, пошкоджений автомобіль «Citroen C4» НОМЕР_2 був наданий позивачем в розібраному стані та самостійно ним відновлено, що підтверджується повідомленням оцінювача ОСОБА_4 та надано ним у фотоматеріалах. Таким чином, в порушенням вимог п. 33.3 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 3 ст. 538 ЦК України не взято до уваги, що ОСОБА_1 не надав автомобіль в тому стані в якому він знаходився після ДТП. Стягуючи 56 877,64 грн відповідно до звіту №184 майнової шкоди за пошкодження автомобіль «Citroen C4» НОМЕР_2 не взято до уваги, що звіт виконаний з урахуванням ПДВ на запасні частини.

25 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Вказує, що підтвердження вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «Citroen C4» НОМЕР_2 у розмірі 56877,64 гривень є звіт про оцінку вартості №184 від 16 серпня 2018 року та акт огляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_3 у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін щодо яких наявні повідомлення про дату, час і місце розгляду справи не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що 25 червня 2018 року на перехресті вулиць Коновальця та Сахарова в м. Івано-Франківськ ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Peugeot 306 НОМЕР_1 порушила правила дорожнього руху допустила зіткнення з автомобілем марки «Citroen C4» НОМЕР_2 підкеруванням позивача. Відповідно до звіту про оцінку від 16 серпня 2019 року вартість матеріального збитку пошкодження автомобіля «Citroen C4» НОМЕР_2 складає 56877,64 гривень. Постановою Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні ДТП з підстав порушення п. 16,11 ПДР. Цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 за заподіяння шкоди перед третіми особами застраховано ПАТ «Страхова група «ТАС». Тому суд з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 56877,64 гривень майнової шкоди, 2500 гривень за складення звіту №184, 2532,60 гривень за проведення експертизи та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 гривень моральної шкоди.

ОСОБА_3 рішення Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2020 року не оскаржує, у зв`язку з цим, відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку щодо неї не переглядається.

В частині оскаржуване рішення суду щодо Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Судом встановлено, що 25 червня 2018 року на перехресті вулиць Коновальця та Сахарова в м. Івано-Франківськ ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Peugeot 306 НОМЕР_1 порушила правила дорожнього руху та допустила зіткнення з автомобілем марки «Citroen C4» НОМЕР_2 підкеруванням ОСОБА_1 .

Постановою Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні 25 червня 2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративний штраф у розмірі 340 грн (а.с.10).

27 вересня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовила у виплаті позивачу страхового відшкодування з тієї підстави, що на час вчинення ДТП відповідальність ОСОБА_3 було застраховано ПАТ СТРАХОВА ГРУПА ТАС полісом АК№9313790, про наявність якого не було поінформовано ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при укладенні полісу АК№8559242..

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №184 від 18 серпня 2019 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку пошкодження автомобіля «Citroen C4» НОМЕР_2 складає 56877,64 гривень (а.с.24-38)

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 989 ЦК України страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Пункт 17.1 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування одного об`єкта з різними страховиками. У разі наявності на момент укладення договору страхування іншого чинного договору страхування того ж самого об`єкта від тих саме ризиків, страхувальник зобов`язаний повідомити про це страховика.

Невиконання такого обов`язку тягне за собою нікчемність нового договору страхування (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 759/10739/16-ц (провадження № 61-16092св18)).

При цьому обов`язок доказування факту виконання вимог закону щодо повідомлення страховика про наявність іншого чинного договору страхування щодо того самого об`єкта покладається саме на страхувальника, який повинен діяти як добросовісно, так і обачно, оскільки відповідні обставини можуть істотно вплинути на можливість укладення договору, його умови і, зрештою, на можливість його виконання.

Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано, що на час вчинення ДТП відповідальність ОСОБА_3 було застраховано ПАТ СТРАХОВА ГРУПА ТАС полісом АК№9313790, про наявність якого не було поінформовано ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при укладенні полісу АК№8559242, а тому вказаний поліс є недійсним.

09 листопада 2018 року ОСОБА_1 повідомив ПАТ СТРАХОВА ГРУПА ТАС про ДТП за участі застрахованого цим відповідачем автомобіля під управлінням ОСОБА_3

23 листопада 2018 року ОСОБА_1 подано ПАТ СТРАХОВА ГРУПА ТАС заяву про відшкодування шкоди, завданої ДТП.

29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до СТРАХОВА ГРУПА ТАС про виплату страхового відшкодування.

16 листопада 2018 року ПАТ СТРАХОВА ГРУПА ТАС відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з тієї підстави, що після отримання повідомлення про ДТП, оскільки на час звернення до суб?єкта оціночної діяльності автомобіль позивача вже був частково відновлений.

Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Згідно з статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями статті 22 вказаного закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

10 січня 2019 року складено висновок експертного дослідження та криміналістичного дослідження транспортних засобів Івано-Франківського НДКЦ, в якому вказано, що на час проведення експертного дослідження 20/12/2018 наявні на автомобілі «Citroen C4» НОМЕР_2 пошкодження відповідають переліку пошкоджень, зафіксованих в акті огляду та відображені на ілюстраціях звіту про оцінку №184 від 16/08/2019, складеного експертом Євченком Є.М. крім пошкоджень передньої лівої фари, передньої лівої протитуманної фари та кришки правого дзеркала заднього виду, які були відсутні на момент експертного огляду, що унеможливило проведення їх дослідженнята відповідно до даного звіту про оцінку від 16 серпня 2019 року вартість матеріального збитку пошкодження автомобіля «Citroen C4» НОМЕР_2 складає 56877,64 гривень.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)».

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Посилання у апеляційній скарзі про те, що позивач не зберіг пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП і це позбавило можливості ПАТ «Страхова група «ТАС» встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Відповідно до підпункту 37.1.3. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зроблено висновок, що: «у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру».

Суд першої інстанції встановив, що факт настання страхового випадку сторонами не спростовується і підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2018 року ОСОБА_3 про визнання винуватою у вчиненні ДТП з підстави порушення п. 16,11 ПДР. 23 листопада 2018 року та 29 січня 2019 року ОСОБА_1 подавав на адресу ПАТ «Страхова група «ТАС» заяву на виплату страхового відшкодування та пояснення, в яких повідомив про настання ДТП, про відновлення пошкодженого з вини застрахованої ОСОБА_3 автомобіля, розмір завданої шкоди та надав необхідні документи.

Аргумент апеляційної скарги про те, що звіт про оцінку від 16 серпня 2019 року було проведено без участі страховика, автомобіль у пошкодженому стані після ДТП не був наданий експерту, колегія суддів вважає безпідставним.

За таких обставин, суд зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова група «ТАС».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 111 910 грн 24 коп, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн*100=210 200 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» Ніколаєва Вадима Володимировича залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 01 жовтня 2020 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський