Провадження № 22-ц/812/1330/20 Доповідач апеляційної інстанції -Тищук Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Миколаїв

справа № 489/1580/20-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Ямкової О.О.,

із секретарем Цуркан І.І.,

за участю представника відповідача - Степаненко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 7 липня 2020 року суддею Коваленком І.В. в приміщенні цього ж суду зі складанням її повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Прасолової Людмили Михайлівни, акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до Державного реєстратора Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Прасолової Л.М. та АТ «Альфа-Банк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачі зазначали, що 7 березня 2008 року між ОСОБА_2 та АТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір № 640/4-137. На забезпечення виконання кредитних зобов`язань цього ж дня укладено іпотечний договір та передано в заставу банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 - 2/3 частини та ОСОБА_2 - 1/3 частина.

27 січня 2020 року державним реєстратором Радсадівської сільської ради Миколївського району Миколаївської області Прасоловою Л.М. перереєстровано право власності на квартиру на нового власника - АТ «Альфа-Банк», на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору. Посилаючись на порушення процедури переоформлення права власності, позивачі просили визнати дії державного реєстратора незаконними та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру за АТ «Альфа-Банк».

6 липня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на її відчуження, а також дії щодо входження, вселення та реєстрації в квартирі представників банку та третіх осіб як постійних, так і в якості тимчасових мешканців.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 липня 2020 року заяву задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено вчиняти дії щодо входження, вселення та реєстрації в квартирі представників банку та третіх осіб як постійних, так і як тимчасових мешканців. В частині заборони вчинення дій, спрямованих на відчуження квартири, у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на помилковість висновку суду про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а ухвалу суду законною. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 січня 2020 року державним реєстратором Радсадівської сільської ради Миколївського району Миколаївської області Прасоловою Л.М. проведено державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі іпотечного договору від 7 березня 2008 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд при розгляді заяви про забезпечення позову має пересвідчитись, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують позивачу виконання рішення суду в разі задоволення його позову та обмежують, насамперед, права відповідача на розпорядження спірним майном на час розгляду та виконання такого рішення.

Оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо вказаної квартири, суд правильно посилався на можливість та загрозу з боку відповідача здійснити відчуження спірної квартири, що може зробити в подальшому неможливим виконання судового рішення або призведе до затягування вирішення справи по суті.

Застосований судом вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки нерухоме майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

За такого, висновок суду про наявність підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову є правильним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

О.О.Ямкова

---------------------------------

Повну постанову складено 11.08.2020