КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року у складі судді Чех Н.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення (правочину), щодо нарахування та обліку заборгованості за незаконне заволодіння та утримання майна у вигляді тепла (теплової енергії) на централізоване опалення,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-реконструкція»), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про нарахування та обліку заборгованості за незаконне заволодіння та утримання майна у вигляді тепла (теплової енергії) на централізоване опалення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин.

В апеляційній скарзі позивач та його представник, посилаючись на порушення норм процесуального права, помилковість та передчасність висновків суду, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва у визначеному раніше складі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема за змістом, зазначено, що визнаючи неявку позивача в судове засідання 19.02.2020 року, судом першої інстанції не враховано, що представник позивача ОСОБА_2 був присутній в приміщені суду, поза межами залу судового засідання, про що судді Чех Н.А. було відомо, проте, вона відклала судове засідання, з підстав неявки представника позивача.

Також, вказано, що оскільки 12.03.2020 року в Україні запроваджено карантин, а Рада суддів України 11 березня 2020р. звернулася з листом до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін, як ОСОБА_1 який знаходився в групі ризику, як особа, що досягла 60 років, так і представник ОСОБА_2 ..

Крім того, вказано, що позивач та його представник не знали про дату наступного судового засідання, оскільки в цей час між собою не спілкувалися та фізично не могли б прибути до приміщення суду, оскільки приватних автомобілів не мають, рух громадського транспорту було призупинено, а тому неявка позивача та його представника в судові засідання 08.04.2020 року та 09.06.2020 року, які не з`явились до суду без поважних причин, не може рахуватись як проведені за їх відсутності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який також представляє інтереси ОСОБА_3 , просив скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва у визначеному раніше складі суду.

Обґрунтування відзиву за змістом ідентичні з апеляційною скаргою.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи у вересні 2017 року Мисенко Я.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 26.10.2017 року (т. 1 а.с. 7).

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його представник повторно не з`явились в судове засідання без поважних причин.

В оскаржуваній ухвалі суду вказано, що позивач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи, проте не з`явилися в судові засідання 19.02.2020 року, 08.04. 2020 року та 09.06.2020 року, жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки до суду не направили, а тому їх неявка має ознаки повторності й надає суду право залишити позов без розгляду.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду, виходячи з наступного.

Так, про судове засідання 08.04.2020 року позивач ОСОБА_1 був повідомлений (т. 2 а.с. 89), від представника ОСОБА_2 повернувся конверт з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення - не проживає (т. 2 а.с. 91).

Заперечуючи проти висновків суду про неявку у судове засідання 08.04.2020 року без поважних причин, позивач вказав, що 12.03.2020 року у країні запроваджено карантин, а Рада суддів України 11.03.2020 року звернулася з листом до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях.

До того ж, ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, учасником бойових дій, ліквідатором наслідків ЧАЕС 1 категорії (т.1 а.с. 5) та відноситься до категорії людей, які знаходяться в зоні підвищеного ризику та найбільш схильні до ураження коронавірусом, що мають перебувати у місці самоізоляції та утримуватися від будь-яких контактів із людьми й міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил карантину. Ні він (позивач), ні його представник не мають особистого транспорту, проте роботу громадського транспорту на той час було призупинено й вони фізично не змогли б прибути в судове засідання.

У матеріалах справи відсутні докази на спростування тверджень позивача.

Окрім цього, до справи не долучено належних доказів повідомлення позивача чи його представника про день і час судового розгляду справи 09.06.2020 року.

Так, наявне у справі повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 , свідчать про відсутність підпису позивача про отримання судової повістки, остільки у графі «отримання особисто», зазначено: «вкладено в а/с» , а тому не може свідчити про належне повідомлення позивача про судовий розгляд справи (т. 2 а.с. 99).

Під час ухвалення оскаржуваного рішення, поза увагою районного суду залишилося й наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з наступними змінами, якою на всій території України установлено карантин з 12 березня до 22 травня 2020 року, а постановою цього ж органу від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» з наступними змінами карантин продовжено з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року, вказаними нормативними документи на виконання ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» введено обмежувальні заходи, у тому числі щодо перебування осіб в громадських місцях, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року Розділ XII прикінцевих положень ЦПК України було доповнено п. 3, за яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину.

За таких обставин, районний суд дійшов передчасних висновків про наявність правових підстав до залишення поданого по справі позову без розгляду за ознакою повторності.

Отже, оскаржувана ухвала, як постановлена поспішно, з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: