Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 в якому з урахуванням уточнення та зменшення розміру позовних вимог просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 01 вересня 2004 року по 25 липня 2008 року. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона до 2004 року з дочкою проживали в Чернівецькій області, а підставою для переїзду стало саме створення сім`ї з відповідачем. В період з 2004 р. по 2007р.вона із своєю донькою без реєстрації місця проживання проживали із відповідачем у с.Білозір`я однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а з 12.09.2007 року зареєстрували своє місце проживання. В подальшому сторони придбали спільне нерухоме майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Ще пізніше сторонами було продано будинок за адресою: АДРЕСА_1 та придбано інший будинок АДРЕСА_2 . Сторони з вересня 2004 року спільно проживали, вели спілне господарство, спільно виховували дитину.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06.12.2019 позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 23.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

11.03.2020 року представник позивача надав заяву про уточнення та зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11.03.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засідання представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних доказів які б підтвердили факт саме спільного проживання.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони 25.07.2008 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого повторно Черкаським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 07.06.2019 року серії НОМЕР_1 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Позивач вказувала, що вона з ОСОБА_8 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу із вересня 2004 року по 25 липня 2008 року.

До 2004 року позивач проживала з дочкою в Чернівецькій області, а підставою для переїзду стало саме створення сім`ї з відповідачем.

Згідно свідоцтва про народження від 27 серпня 2007 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області матерю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказана ОСОБА_10 .

На підтвердження обставин, що обгрунтовують позовні вимоги, а саме того факту, що починаючи із вересня 2004 року сторони почали проживати спільно в с. Білозір`я, однією сім`єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, та, що разом із сторонами проживала неповнолітня дочка позивача - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач надала: копію листа опорного навчального закладу «Білозірська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 145 від 02.12.2019 року, копію листа Черепковецької ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 33 від 11.03.2020 року, копію листа виконавчого комітету Білозірської сільської ради № 49/0217 від 08.01.2020 року.

Згідно зі ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статей 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов`язків сторін, їх обсяг, припинення, зміна або виникнення прав і обов`язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором. Установлюючи наявність, відсутність або припинення правовідносин між сторонами цивільного спору, визначаючись із видом цих правовідносин і з обсягом прав та обов`язків сторін у цих правовідносинах, установлюючи фактичні обставини справи щодо правовідносин сторін спору, суди повинні виходити з положень норми матеріального права, яка регулює зазначені правовідносини, та, вирішуючи спір, повинні встановити всі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та які зазначені у нормі матеріального права, яка регулює ці правовідносини.

За приписами частини 2 статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям; що якщо заявники прожили спільно тривалий час, вони складають сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Згідно зі статтею 81 ЦПК Україи кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них.

В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищенаведеного позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а надані докази свідчать лише про реєстрацію позивача та її дитини за однією адресою з відповідачем у період часу з 12.09.2007 року по 03.07.2008 рік, тоді як позивач стверджує, що проживала із відповідачем із вересня 2004 року, що жодним чином не засвідчує факту постійного проживання відповідача та позивача разом, оскільки реєстрація позивача та її дитини за однією адресою з відповідачем без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи зібрані у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, відповідно до яких позивач зобов`язана була довести обставини, на які посилалася на підтвердження позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про недоведеність факту спільного проживання однією сім`єю сторін без реєстрації шлюбу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21 вересня 2020 року.

Суддя: О. А. Смоляр