КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 366/18/20

провадження №22-ц/824/8596/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Левенця Б.Б.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Сайнога О. на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року /суддя Ткаченко Ю.В./

у справі за позовом заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства до Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними рішень Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області, державних актів та витребування земельних ділянок з незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про визнання недійсними рішень Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області, державних актів та витребування земельних ділянок з незаконного володіння.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року позовну заяву заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства до Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними рішень Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області, державних актів та витребування земельних ділянок з незаконного володіння визнано неподаною і повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків. /а.с. 71-77/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що до позову долучено копію листа прокурора позивачам щодо самостійного вжиття заходів регулювання від 01.08.2019 р. та листи позивачів від 13.08.2019 р. та від 05.08.2019 р., в яких останні повідомляють, що ними заходи реагування не вживались та вони покладаються на звернення прокурора до суду. Вказував, що прокурором належним чином виконані вимоги щодо обґрунтування представництва. Наголошував також і на практиці Великої Палати Верховного Суду щодо обґрунтування підстав представництва в разі коли орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельних ділянок.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказувала на формальність листування щодо самостійного вжиття заходів регулювання органами місцевого самоврядування. Зазначала, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Наголошувала на тому, що рішення судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване, прокурор не обґрунтував підстави звернення до суду в інтересах органів, на які покладено такий обов`язок.

Броварська місцева прокуратура Київської області звернулась з відповіддю на відзив, вказуючи що до позову долучено також і інше листування з позивачами, що свідчить, що ними протягом тривалого часу було відомо про наявні порушення та не вживалось заходів. Представник прокуратури вказував, що сам факт не звернення до суду органом місцевого самоврядування свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку з чим у прокурора вникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів територіальної громади.

Інші учасники про відкриття письмового провадження у справі повідомлялись належним чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судові повідомлення не отримали, повідомлялись шляхом публікації оголошення на офіційному сайті судової влади. Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство отримало судове повідомлення, з відзивом на апеляційну скаргу не зверталось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, на підставі наступного.

10.03.2020 року Іванківським районним судом Київської області позов прокурора залишено без руху.

Судом першої інстанції вказано, що обґрунтовуючи підстави представництва, прокурор наголошує на тому, що органами, уповноваженими державою здійснювати функції у спірних правовідносинах є Київське обласне управління лісового та мисливського господарства та Дніпровсько-Тетерівське державне лісомисливське господарство, які тривалий час не вживають заходів для захисту інтересів держави, які полягають у задоволенні суспільної потреби у відновленні законності, захисті права власності Українського народу на землю, ліси. З огляду на це, прокурор вбачає правові підстави для звернення із зазначеним позовом в інтересах держави та для захисту її інтересів.

Однак, суд першої інстанції не погодився з позицією прокурора, що лише ствердження факту про тривале невжиття заходів суб`єктом, який уповноважений на здійснення вказаних функцій, є підставою для здійснення ним представництва вказаного суб`єкта в суді. Адже сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання або ухилення уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів.

Постановляючи оскаржену ухвалу про повернення позову у зв`язку з не усуненням недоліків, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, яка вказує на те, що якщо позивач (заявник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява (заява) вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач (заявник) не усунув недоліки позовної заяви (заяви) у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Встановивши, що прокурор не надав жодного доказу, який би підтверджував, що Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства неспроможне з об`єктивних причин самостійно звернутися з позовом до суду, тобто ухвала суду від 10 березня 2020 року не виконана, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позову.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Зазначаючи про те, що прокурор не надав жодного доказу, який би підтверджував, що Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства неспроможне з об`єктивних причин самостійно звернутися з позовом до суду, суд першої інстанції не обґрунтував неприйняття в якості обґрунтування підстав звернення листа прокурора позивачам щодо самостійного вжиття заходів регулювання від 01.08.2019 р. та листів позивачів від 13.08.2019 р. та від 05.08.2019 р., в яких останні повідомляють, що ними заходи реагування не вживались.

Вказуючи на те, що у випадку посилання на невиконання обов`язку захисту інтересів держави в частині порушення її інтересів, прокурор повинен надати відповідні докази. Наприклад, докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, суд першої інстанції не врахував, що наведений перелік не є вичерпним, і не надав оцінки листуванню, долученому до справи.

Окрім того, судом першої інстанції також допущені процесуальні порушення.

Надійшовши висновку про те, що у даній справі немає передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави; саме лише зазначення в позові (без підтвердження відповідними доказами), що суб`єкти, в особі яких прокурор звертається до суду, тривалий час не вживають заходів щодо захисту інтересів держави, не є підставою для суду вважати, що такі суб`єкти неспроможні з об`єктивних причин самостійно звернутися до суду з позовом, суд першої інстанції вважав, що у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави у даній справі, тобто позов подано суб`єктом, який не має цивільної процесуальної дієздатності для подання зазначеного позову.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Прокурор, звертаючись з позовом, обґрунтував підстави такого звернення та зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Суд першої інстанції, в разі незгоди з обґрунтуванням, дійшовши висновку що у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави у даній справі, мав би повернути позов прокурору у відповідності до п. 4 ч. 4 ст. ст. 185 ЦПК України, а не залишати його без руху.

Окрім того, в частині підстав звернення прокурора, апеляційний суд вказує, що Велика Палата Верховного Суду (ВП ВС) у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц вказала на необхідність у кожному конкретному випадку перевіряти доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів у спосіб, який обрав прокурор.

Так, у справі № 183/1617/16, звертаючись із позовом до суду, прокурор у позовній заяві вказував, що орган, який уповноважений на здійснення функцій захисту у спірних правовідносинах, не вживав заходів для скасування оскарженого рішення, визнання недійсним державного акта та повернення земельної ділянки. На підтвердження зазначених обставин прокурор долучив письмові докази, а саме - листування з уповноваженим державним органом. Дослідивши ці докази, ВП ВС у постанові від 14 листопада 2018 року дійшла до висновку про наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави за даних обставин.

Таким чином, не надаючи оцінку доводам прокурора щодо підстав звернення, суд першої інстанції обмежився формальним посиланням на відсутність такого обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Сайнога О. на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року - задовольнити.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року - скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: