Справа № 750/9213/19
Провадження № 4-с/750/1/20
У Х В А Л А

28 січня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Логвіної Т.В.,

із секретарем Примак Т.В.,

за участю представника заявника та представника суб`єкта оскарження,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою та просить скасувати постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 30.07.2019 № 59679023, постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2019 № 59674173, постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2019 № 59674319, постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2019 № 59674025, постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2019 № 59674173, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 30.07.2019 по виконавчому провадженню № 59674025, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 30.07.2019 по виконавчому провадженню № 59674173, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 30.07.2019 по виконавчому провадженню № 59674319, постанову про звернення стягнення па майно боржника від 30.07.2019 по зведеному виконавчому провадженню № 59679023, постанову про арешт коштів боржника по зведеному виконавчому провадженню № 59679023, постанову про арешт майна боржника по зведеному виконавчому провадженню № 59679023, мотивуючи вимоги тим, що винесені постанови приватного виконавця є протиправними.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав, представник приватного виконавця проти задоволення скарги заперечував.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 6 - 9 ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо майно не було реалізоване тричі на електронних торгах, виконавець пропонує стягувачу залишити це майно за собою. У разі відмови стягувача та відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, виконавчий документ повертається йому без виконання.

Таким чином, залишити за собою нереалізоване майно боржника, або ні - є правом стягувача, а не обов`язком. Відповідно, не здійснення цього права жодним чином не зумовлює визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, приватний виконавець правомірно прийняв виконавчі документи та розпочав виконавчі провадження №59674025, №59674173 та №59674319. Тому, підстав для скасування постанов про відкриття вищевказаних проваджень немає.

Відповідно до положення ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, приватний виконавець під час примусового виконання рішень керується положеннями цього Закону «Про виконавче провадження».

Діяльність приватного виконавця урегульована ЗУ «Про органи та осіб, що здійснюються примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст. 31 якого передбачено правове регулювання сплати основної винагороди приватному виконавцю.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 31 ЗУ «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця виноситься одночасно з відкриттям виконавчого провадження.

Як убачається з матеріалів справи, постанови про відкриття виконавчих проваджень та постанови про стягнення основної винагороди прийняті приватним виконавцем одночасно, відповідно до вимог Закону.

Крім того, положенням вищевказаної частини сьомої ст. 31 Закону, передбачено наведення розрахунку основної винагороди, який також наведено у оскаржуваних постановах про стягнення основної винагороди. Розмір основної винагороди Заявником не оскаржується.

Арешт майна боржника у виконавчому провадженні є складовою процедури звернення стягнення на кошти та майно боржника (ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»),

У той же час, положення п. 7 розділу VIII Інструкції зобов`язує виконавця винести постанову про арешт майна у момент початку виконання рішення про стягнення коштів.

Як вбачається з виконавчих листів, з Заявника здійснюється стягнення грошових коштів.

Згідно з абз. 2 п. 8 розділу VIIІ Інструкції, за зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості.

Таким чином, приватний виконавець правомірно виніс постанову про арешт майна у зведеному виконавчому провадженні 30.07.2019 року, тобто у момент об`єднання виконавчих проваджень у зведене.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення у першу чергу звертається на кошти боржника.

Тому, приватний виконавець правомірно виніс постанову від 30.07.2019 про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні №59679023 - тобто у момент об`єднання виконавчих проваджень у зведене.

Враховуючи викладене вище, підстав для задоволення скарги у суду немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 150 -155, 258, 259, 260, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 03.02.2020.

Суддя: