Справа № 286/3639/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить стягувати з нього на свою користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до грудня 2020 року, мотивуючи тим, що повнолітній син сторін продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможний надавати.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він матеріально не спроможний сплачувати аліменти.

Позивач подала відповідь на відзив, в якій просила позов задоволити, також подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також наголосив, що позов не визнає.

Відтак, на підставі ст.ст.223, 279 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Повнолітній син сторін ОСОБА_3 навчається на першому курсі денної форми навчання факультету обліку, аудиту та інформаційних систем Київського національного торговельно-економічного університету; термін навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «магістр» закінчується в грудні 2020 року; стипендії не отримує, що підтверджується довідками Київського національного торговельно-економічного університету № 330 від 02.09.2019 року, № 232 від 03.10.2019 року.

Проте, як вбачається з довідок про доходи № С-000000005 від 09.10.2019 року, № С-000000001 від 27.01.2020 року, виданих ТОВ «ДП Сервіс Консалтинг Лімітед», ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , працює у ТОВ «ДП Сервіс Консалтинг Лімітед», , на посаді провідного менеджера у сфері надання інформації, а згодом і на посаді головного менеджера у сфері надання інформації, форма працевлаштування основна, за період роботи з квітня 2019 року вересень 2019 року його сукупний дохід склав 12887,15 грн. (близько 2000 грн. щомісяця), за період роботи з липня 2019 року по грудень 2019 року його сукупний дохід склав 18278,11 грн., зокрема дохід за листопада 2019 року становив 4452 грн., дохід за грудень 2019 року становив 4611 грн., тобто збільшився.

Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 25.10.2019 року № 10-1032 та копій паспортів громадянина України НОМЕР_3 та ВН НОМЕР_4 , які належать відповідно позивачу та її сину, їх зареєстрованим постійним місцем проживання є АДРЕСА_1 . Відповідач не заперечує обставину спільного проживання матері з сином.

Відповідач ОСОБА_2 працює електромонтером лінійних споруд електрозв`язку 5 розряду Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» та його сукупний дохід за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року склав 20858,90 грн. (близько 4000 грн. щомісяця), що стверджується копією довідки про доходи № 05-03/906 від 03.12.2019 року, виданої Житомирською філією ПАТ «Укртелеком». Проживає в с.Великі Мошки Овруцького району Житомирської області разом з своєю матір`ю ОСОБА_4 , 1942 року народження, що стверджується довідкою виконкому Овруцької міської ради Житомирської області № 1311 від 25.11.2019 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 .

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1).досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2).продовження ними навчання; 3).потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4).наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд в постановах від 28.03.2018 року у справі № 640/21562/15-ц та від 28.02.2019 року 466/532/16-ц.

Дослідженням доказів судом встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання денної форми в Київському національному торговельно-економічному університеті по здобуттю освітнього рівня «магістр», стипендії не отримає, однак працює у ТОВ «ДП Сервіс Консалтинг Лімітед» на посаді головного менеджера у сфері надання інформації і отримує заробітну плату, зокрема починаючи з листопада 2019 року в сумі близько 4000 грн. щомісяця. Тобто на момент розгляду справи в суді щомісячний рівень доходу батька і сина став приблизно однаковим на рівні мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України, для кожного. Доводи про те, що рівень доходу повнолітнього сина сторін є недостатнім для забезпечення його життєвих потреб у великому місті, а тому він потребує матеріальної допомоги батьків, зокрема батька, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки повнолітній син сторін працює, а отже, спроможний сам себе утримувати, і рівень його доходу залежить від вибору ним самим умов його праці і не повинен залежати від рівня забезпеченості його батьків. Тим більше, що доказів того, що відповідач матеріально спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, в розмірі позовних вимог 1500 грн. щомісяця матеріали справи не містять.

Тобто, за недоведеності обставини спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу лише та обставина, що він є батьком і на нього покладено обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги понад свій власний рівень доходу, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, пп.15.5) п.15) п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.01.2020 року.

Суддя: В. І. Вачко