пр.№2/756/760/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Пляса Б.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ « УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання договору поруки та договору іпотеки припиненим,-

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ « УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання договору поруки та договору іпотеки припиненим. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 червня 2005 р. між відповідачем та чоловіком позивача ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 15-4РМ/06-2005 К, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 35 000,00 доларів США на строк до 08.06.2020 р. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 08.06.2005 р. між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір іпотеки № 15-4 РМ/06-2005 К, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , про що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек були внесені відповідні записи про обтяження. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08.06.2005 р. між позивачем та відповідачем укладено договір поруки № 15-4РМ/06-2005К.

11.06.2006 ОСОБА_2 ( позичальник) помер, про що позивач невідкладно повідомила відповідача. Оскільки відповідачу було відомо про факт, що позивач повідомила його про смерть боржника, позивач вважає, що ними пропущено строки, встановлених ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України. Відповідно до свідоцтв: про право власності від 14.04.2008р, про право на спадщину за законом від 14.05.2008р. та 22.05.2008року. а також договору про поділ спадкового майна від 29.12.2009р. квартири АДРЕСА_2 після смерті померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( батько іпотекодавця) спадкоємцем його майна є дочка ОСОБА_4 та позивач. Однак у встановлені законом строки та порядку відповідач не заявив вимог до позивача як спадкоємця померлого, яка прийняла спадщину, що в розумінні ч. 4 ст. 1281 ЦК України позабавляє відповідача такого права вимоги. Крім того, позивач вказує, що оскільки зі смертю боржника ОСОБА_2 зобов`язання з повернення кредиту мають за вимогою кредитора включатися до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а тому в даному випадку підлягають застосуванню положення ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Таким чином позивач вважає, що з моменту смерті боржника ОСОБА_2 за основним зобов`язанням правовідносин між ним та банком є припиненими внаслідок дії ч. 1 ст. 598 та ч. 1 ст. 608 ЦК України, з моменту його смерті, тобто з 11.06.2006 р. Проте, відповідач цього факту не визнає та вимагає від позивача виконання умов кредитного договору.

Також позивач вказує, що умовами договору поруки строк дії поруки не встановлено, а тому порука є припиненою в зв`язку з припиненням забезпеченого нею зобов`язання з моменту смерті боржника. Окрім того, позивач зазначає, що чинне законодавство про іпотеку прямо пов`язує можливість відповідальності спадкоємця перед іпотекодателем тільки у разі наявного порушення основного зобов`язання боржником, тобто за його життя, та у той період, коли були чинні зобов`язання сторін за кредитним договором. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця тільки в разі порушення боржником своїх зобов`язань переходять обов`язки іпотекодавця і лише в межах вартості предмета іпотеки. Оскільки за життя чоловік позивача справно виконував свої зобов`язання за кредитним договором та заборгованості за кредитним договором не мав, то підстави для звернення до неї як спадкоємця з вимогою про стягнення боргу у межах вартості предмета іпотеки у відповідача також відсутні. У зв`язку з зазначеним позивач вважає, що в зв`язку з припиненням основного зобов`язання з моменту смерті боржника, іпотека також є припиненою.

На підставі викладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнати припиненими договір поруки від 08.06.2005р. №15-4РМ/06-2005 К укладений ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ПАТ « УкрСиббанк»;

- визнати припиненим договір іпотеки №15-4РМ/06-2005 від 08.06.2005р. №15-4РМ/06-2005 К укладений ОСОБА_2 та ПАТ « УкрСиббанк.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на те, щопозивач належним чином не повідомила банк про смерть позичальника ОСОБА_2 , а тому доводи позивача про пропуск відповідачем строків пред`явлення вимог до спадкоємця померлого, що є підставою припинення кредитних правовідносин, є хибними. Також помилковими є доводи позивача, що зобов`язання за договором іпотеки не входять до складу спадщини та припинилися у зв`язку зі смертю боржника/іпотекодавця, оскільки положення чинного законодавства про іпотеку не містять підстав припинення іпотеки в зв`язку з смертю іпотекодавця, у тому числі в порядку спадкування. Натомість, у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі у порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, що свідчить про безпідставність позовних вимог в цій частині. Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність. Після смерті чоловіка позивача, остання належно та добровільно виконувала зобов`язання боржника за кредитним договором.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Судом встановлено, що 08 червня 2005 р. між відповідачем ПАТ « УкрСиббанк»та чоловіком позивача ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 15-4РМ/06-2005 К (далі - кредитний договір), за умовами якого останній отримав кредит в сумі 35 000,00 доларів США на придбання житлової нерухомості, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 11,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 08.06.2020 р.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08.06.2005 р. між чоловіком позивача ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір іпотеки № 15-4РМ/06-2005 К, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 1.2 договір іпотеки визначено строк дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

До Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек були внесені відповідні записи про обтяження.

Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08.06.2005 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки № 15-4РМ/06-2005 К (далі - договір поруки), за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Пунктом 3.1 визначено, що цей договір діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 20.06.2006 р.

Згідно з положеннями ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Так, положеннями ст. 608 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаними з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Разом з тим, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, висновок Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 2-2519/11).

Таким чином доводи позову про припинення правовідносин за кредитним договором на підставі ч. 1 ст. 598 та ч. 1 ст. 608 ЦК України суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до свідоцтв: про право власності від 14.04.2008р, про право на спадщину за законом від 14.05.2008р. та 22.05.2008року. а також договору про поділ спадкового майна від 29.12.2009р. квартири АДРЕСА_2 після смерті померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( батько іпотекодавця) спадкоємцем його майна є дочка ОСОБА_4 та позивач

Як вбачається з матеріалів справи позичальник, іпотекодавець ОСОБА_2 та поручитель ОСОБА_1 зобов`язалися відповідати перед іпотекодержателем за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Згідно зі статтями 546, 553, 572, 575 ЦК України порука та застава (зокрема, іпотека) є різними видами забезпечення виконання зобов`язань. А тому приписи інституту поруки не застосовуються до правовідносин кредитора з іпотекодавцем.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України).

Положеннями Закону України «Про іпотеку» такої підстави як припинення іпотеки у зв`язку із смертю іпотекодавця не встановлено.

Натомість ст. 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Оскільки спадкодавець був і позичальником за кредитним договором, й іпотекодавцем за договором іпотеки, після його смерті відбувається заміна позичальника за кредитним договором на спадкоємця, який прийняв у спадщину спадкове майно. Такий спадкоємець за визначених у законодавстві умов надалі несе відповідальність за кредитним договором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що правила ст. 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 р. справа № 6-1286цс15).

Таким чином, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який був позичальником за кредитним договором та іпотекодавцем за договором іпотеки, відкрилася спадщина, яку прийняла позивач (та як вказала разом з донькою), перебравши на себе обов`язки іпотекодавця в межах вартості предмета іпотеки.

У цьому разі положення ст. 1281 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, що свідчить про безпідставність позовних вимог в цій частині.

Крім того, порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (частина перша статті 523 ЦК України).

Тому, зобов`язання позичальника та іпотекодавця, як власника квартири та позивача як поручителя за договором поруки може бути повністю припиненим з підстави, визначеної частиною першою статті 523 ЦК України, у випадку, коли позивачем як спадкоємцем після смерті позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором, не надано згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником.

Згідно з положеннями чинного законодавства кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті).

Позивач стверджує, що відповідач відповідно до ч. 3 і 4 ст. 1281 ЦК України позбавлений права вимоги до спадкоємців, оскільки ним пропущено встановлений законом строк.

Як зазначала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, ст. 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження доводів позову про невідкладне повідомлення відповідача про смерть позичальника ОСОБА_2 Вказані обставини унеможливлюють встановити факт наявності чи відсутності у кредитора прав пред`явлення вимоги до позивача як спадкоємця у встановлені законом строки.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки судом будь-яких порушень прав, свобод чи законних інтересів позивача не встановлено, позовні вимоги позивачем не доведені, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 523, 564, 553, 572, 575, 598, 608, 1216, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ « УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання договору поруки та договору іпотеки припиненим- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя: О.М.Луценко