Справа № 191/1938/20
Провадження № 2/191/589/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кухар Д.О.

за участю секретаря Яніної О.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.03.2020 року між Позивачем та Відповідачем відбулася домовленість про продаж приміщення складу № 1 (один), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва на право власності, виданого виконкомом Вільненської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 26.01.2001 року за № 6 та зареєстрованого в Синельниківському бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області 09 лютого 2001 року, в реєстровій книзі 6, за реєстром 12.

Сторони домовилися щодо усіх умов договору та вирішили звернутись до нотаріуса з приводу нотаріального посвідчення договору. Але у зв`язку з введенням на усій території України карантину відповідно до Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211, жоден нотаріус на той час не працював. Тому Відповідачем було запропоновано спочатку укласти договір у простій письмовій формі, а вже після того як буде знято карантин оформити договір купівлі-продажу нотаріально. На що Позивач не заперечував. 27.03.2020 року Відповідач оцінив вищевказане майно, про що свідчить Звіт про оціночну вартість від 27.03.2020 року.

07.04.2020 року між ОСОБА_4 , та Відповідачем - ОСОБА_3 , було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу. Нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася. Продаж нежитлового приміщення було здійснено за домовленістю сторін за 10000,00 гривень, які були отримані Продавцем від Покупця до підписання договору. Сторони підтвердили факт повного розрахунку за продане приміщення складу № 1, проставивши свої підписи на договорі. Відповідачем були передані Позивачу правовстановлюючі документи на вищезгадане майно, ключі від приміщення. Через деякий час після вкладання Договору купівлі-продажу Позивач дізнався, що нотаріуси почали працювати і одразу ж звернувся до Відповідача з метою оформлення договору нотаріально, але Відповідач почав ухилятися здійснити нотаріальне посвідчення договору, мотивуючи продовженням карантину і необхідністю перебувати вдома, враховуючи його вік, що в свою чергу унеможливлює оформлення Позивачем права власності на зазначену нерухомість в установленому законом порядку.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Як зазначалось вище, договір купівлі-продажу нерухомості було укладено 07.04.2020 року, а

тому в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

У зв`язку з цим, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07 квітня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 право власності на приміщення складу № 1 (один), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача до початку підготовчого судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовін вимоги підтримали повінстю та просили задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З копії свідоцтва на право власності від 09.02.2001 року вбачається, що приміщення складу №1, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі рішення виконкому Вільненської сільської ради № 6 від 26.01.2001 року. Зазначене приміщення в цілому зареєстроване Синельниківським МБТІ на праві приватної власності за ОСОБА_3 та записаний в реєстрову книгу за №6.

07.04.2020 року між ОСОБА_3 ( як Продавець), та ОСОБА_1 ( як Покупець), було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, згідно з п.1 якого Продавець передав у власність (продав), а Покупець прийняв у власність (купив) приміщення складу №1, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці сільської ради. Пунктом 3 Даного договору передбачено, що продаж нежитлового приміщення здійснений за домовленістю сторін за 10000,00 грн., які отримані Продавцем від Покупця до підписання цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане приміщення складу №1, проставив свої підписи на цьому договорі.

За правилами п. 1 ч. 2ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ч.1ст. 202 ЦК Україниправочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (частина першастатті 657 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладання договору) у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як вбачається із матеріалів справи, договір купівлі-продажу від 07.04.2020 року був укладений між сторонами в простій письмовій формі і нотаріально не посвідчений, а отже є нікчемним.

В той час, згідно з частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з вимогами частини 1статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності зістатті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язуються передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до частини 1статті 632 ЦК Україниціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Для визнання такого договору дійсним обов`язковою умовою, як і для будь якого іншого договору, є відповідність його змісту Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 3 статті 209, частина 1 статті 203 ЦК України).

Відповідно до частини 1статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Оцінивши наданий позивачем договір купівлі-продажу від 07.04.2020 року, суд дійшов висновку про те, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, крім того, приміщення складу №1 переданий позивачу, що свідчить про фактичне виконання договору, а тому наявні підстави для визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним.

Стосовно визнання за позивачем права власності на нежитлове приміщення, суд зазначає наступне.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права ( ч.2 п.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на нежитлове приміщення приміщення складу №1, оскільки договір купівлі-продажу гаражу є укладеним та відбулося його повне виконання, але нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення.

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю, як законно обґрунтовані, документально підтверджені та визнані відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.15,16,319, 328, 334, 626, 628, 632, 638, 655 ЦК України, ст.ст.12, 81, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07 квітня 2020 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , право власності на приміщення складу № 1 (один), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. О. Кухар