Справа № 578/587/20>
провадження № 2/578/162/20
18 вересня 2020 року смт Краснопілля
Краснопільський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Басової В.І., з участю секретаря с/з Верещак С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Самойленко Петра Миколайовича до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,-
У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу, мотивуючи вимоги тим, що 26.07.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8882720. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ Daewoo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 20 лютого 2017 року приблизно о 15:10 годині в м. Тростянець по вул. Б Хмельницького, 14, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ Daewoo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Nissan Note», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Nissan Note», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 06.04.2017 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Nissan Note», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » - ОСОБА_3 - звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АЕ/8882720 від 26.07.2016 року. На підставі страхового акта №ОЦ/О39/000/17/0042 від 22.05.2017року, ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 6 000 грн. В розумінні ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу з розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АЕ/8882720 від 26.07.2016 року. Право регресної вимоги виникло у ПрAT «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 24 травня 2017 року . З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. 16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору, в тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АЕ/8882720 від 26.07.2016 року. Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача збитки в порядку регресу у розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень, судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок) гривні 80 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Сторони в судове засідання не з`явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі його представника, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 26 липня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчено полісом № АЕ/8882720, строк дії якого визначено з 26.07.2016 по 25.07.2017 року.
Тимчасово вилучений документ - посвідчення водія НОМЕР_3 .
Отримав Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серія НОМЕР_4 .
Крім того, водій ОСОБА_2 20 лютого 2017 року о 15.10 год. в м. Тростянець по вул. Б.Хмельницького, 14 Сумської області, в порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO» номерний знак НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, допустив наїзд на стоячий автомобіль марки «NISSAN Note» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , належний ОСОБА_5 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
Крім того, водій ОСОБА_2 20 лютого 2017 року о 15.10 год. в м. Тростянець по вул. Б.Хмельницького, 14 Сумської області, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO» номерний знак НОМЕР_1 , після скоєння дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди (а.с.14-15).
Відповідно положень частини 4 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Отже, з огляду на викладене вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «NISSAN Note» номерний знак НОМЕР_2 склала 8078 грн. 36 коп. (а.с.18-20).
Протоколом узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 15 травня 2017 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_5 узгоджено розмір страхового відшкодування за транспортний засіб «NISSAN Note» номерний знак НОМЕР_2 , що пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20 лютого 2017 року о 15 год 10 хв за участю забезпеченого за договором страхування №АЛ5121707 від 26 жовтня 2016 року транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO з державним номером НОМЕР_1 страхувальник ОСОБА_2 , в сумі 6000,00 грн на ремонт автомобіля ( ас.21).
18 травня 2017 року ОСОБА_5 , як власник пошкодженого 20 лютого 2017 року транспортного засобу «NISSAN Note» номерний знак НОМЕР_2 звернулась до Сумського обласного підрозділу ПрАТ «УПСК» з заявою про страхове відшкодування (ас.16). На підставі заяви та страхового акту № ОЦ/039/000/17/0042 від 22.05.2017 року було виплачено 24.05.2017 року страхове відшкодування в розмірі 6000,00 грн. (ас.22-23).
30.06.2017 року відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу (ас.24).
16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 (надалі Новий кредитор) укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору., де під № 61 зазначений страхувальник ОСОБА_2 за Полісом №АЕ/8882720 від 26.07.2016 року (ас.5-11).
Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Пунктом 38.1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подавати регресний позов:
38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:
в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
В свою чергу ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Оскільки, відповідачем не надано доказів добровільного виконання вимоги про відшкодування збитків позивачу, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду в розмірі 840,80 грн.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2000 грн., суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, то ч. 4 ст. 137 ЦПК передбачає, що він має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року та додаткова угода № 1 до даного договору, укладеного між адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , в якому визначено детальний перелік послуг, що надаються Адвокатом клієнту по страховій справі № ОЦ/039/000/17/0042, яка пов`язана зі страховим випадком, що мав місце 20.02.2017 року (винна особа ОСОБА_2 ), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 датований 08 квітня 2020 року та копія платіжного доручення про перерахування на користь адвоката суми в розмірі 2000, 00 грн., тобто надано докази понесення заявлених до стягнення витрат (ас.25-28).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 280-283, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , р/р НОМЕР_7 МФО НОМЕР_8 ) збитки в порядку регресу у розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок) гривні 80 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повні найменування учасників справи:

Позивач: фізична особа-підприємць ОСОБА_1 , адреса для листування:: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

Адвокат позивача: Самойленко Петро Миколайович , адреса АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5

Суддя В. І . Басова

Повний текст рішення складений 28 вересня 2020 року