ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1638/20

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/834/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.

Позивач - ОСОБА_1

Відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів

дата складання повного тексту судового рішення - 09 квітня 2020 року

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Деснянського районного суду м . Чернігова від 16 січня 2009 року на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі з 350 грн. на 1059 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обгрунтований тим, що визначений рішення суду розмір аліментів наразі значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму є недостатнім для матеріального утримання дитини.

Як зазначає позивач, її донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, що обумовлено збільшенням потреби в навчанні та розвитку дитини. Згоди з ОСОБА_2 щодо належного ним виконання обов`язку утримувати неповнолітню дитину - не досягнуто.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.01.2009 (справа № 2-714/09) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 350 грн до 1059 грн щомісячно, починаючи з 25.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не врахував його фінансове становище, невідповідність доходу позивача і відповідача та те, що він офіційно не працевлаштований.

Апеляінт наголошує, що розгляд справи відбувся у його відсутність та неообгрунтовано відхилено клопотання про відкладення розгляду справи через введення карантину, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості надати особисті пояснення у судовому засіданні.

Апелянт посилається, що ураховуючи постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторої хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та з урахуванням рекомендацій Ради суддів України у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, а також розпорядження міського голови «Про додаткові заход, спрямовані на запобігання розповсюдженню корона вірусу на території міста Чернігіва» від 16.03.2020 року № 32-р, у суду першої інстанції були достатні підстави доля відкладення розгляду справи з метою дотримання принципу змагальності сторін, повного всебічного встановлення всіх обставин справи.

Суд першої інстанції необґрунтовано відмовивши в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, позбавив відповідача можливості скористатись його процесуальними правами.

Посилається на те, що позивачем не надано суду доказів обставин зміни свого матеріального стану, погіршення здоров`я, що не дозволяють забезпечити належне матеріальне утримання дитини.

Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки в позовній заяві позивач просила змінити розмір аліментів, а не збільшити їх розмір.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2020 року - без змін, посилаючись на те, шо рішення суду є законни і обґрунтованим, тому підстави для його скасування відсутні.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиню 4 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволеня позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що за час, який минув після стягнення аліментів, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Інфляційні процеси, які відбулись у державі за останні роки, не дозволяють позивачеві забезпечити належне матеріальне утримання дитини, а також її нормальний фізіологічний та духовний розвиток на визначену судом суму аліментів у 350 грн. Вимога позивача про збільшення розміру аліментів до 1059 грн. щомісячно є такою, що відповідає інтересам дитини, а тому підлягає задоволенню.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а.с. 11).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 350 грн. щомісячно до досягення дитиною повноліття, починаючиси з 14.11.2008 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист (а.с. 13-14).

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 02.09.2019 року № 9637 неповнолітня ОСОБА_5 зареєстрована та проживає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_1 (а.с. 17).

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на ст. ст. 180, 181, 182, 191, 192 СК України. Вказує, що розмір аліментів значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму є недостатнім для матеріального утримання дитини.

Зважаючи на аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначені способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Зокрема ч.1 визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подаючи позов про зміну розміру аліментів ОСОБА_1 зазначила ту обставину, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів натепер є недостатнім для утримання дитини, ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, але має відповідні заробітки та отримує дохід, є здоровим та працездатним.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 має заборгованість зі спалати аліментів, стягнутих на підставі виконавого листа Деснянського районного суду № 2-714 від 21.01.2009 року, у ромірі 18932,31 грн., що підтверджується довідкою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 01.07.2020 року (а.с. 96).

На спростування відсутності заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 не надано апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів згідно приписів ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що судом неправомірно було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів щодо визначення матеріального стану позивачки не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки матеріальний стан позивачки не стосується предмету та підстав позову.

Не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом твердження апелянта про те, що ним надається матеріальна допомога дитині як такі, що є голослівними і не підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання апелянта на необґрунтоване відхилення судом першої інстанції його клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням на території України карантину не приймаються до уваги апеляційним судом, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, наявність відзиву від відповідача.

Апеляційний суд приймає до уваги, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідач не надав апеляційному суду ніяких належних і допустимих документальних доказів, які б достовірно і безспірно підтвердили, що він перебуває у такому скрутному матеріальному стані, який не надає йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі або що цей розмір аліментів є для нього надмірним. Відповідачем також документально не підтверджено апеляційному суду, що за станом здоров`я він не може працювати, а отже і надавати дитині необхідну матеріальну допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права є безпідставними та не впливають на вирішення спору по суті.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково та змінив розмір аліментів, виходячи з захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, забезпечення того рівня життя, який дитина має коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як від матері, так і від батька.

Зважаючи на сукупність обставин цієї конкретної справи, апеляційний суд приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де, зокрема, зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: