КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1946/19
Провадження № 2/534/330/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Ребриної О.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору міни квартири дійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, у якому прохає визнати дійсним договір міни квартири АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , укладений 22.01.1998 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстрований біржею КуТБ в «Журналі реєстрації договорів», реєстраційний № 30 від 22.01.1998.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 22.01.1998 ОСОБА_5 передала ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в рівних частках належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 обмін на квартиру АДРЕСА_2 . Даний договір купівлі-продажу був зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею за №30 від 22.01.1998. У технічному паспорті на квартиру Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис № 224 від 02.03.1998 щодо зміни власника квартири АДРЕСА_2 на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, та згідно копії заповіту квартиру АДРЕСА_2 заповіла доньці ОСОБА_1 . На даний час позивач має намір відчужити спірну квартиру, проте нотаріальна контора не визнає даний договір в якості правовстановлюючого документа, у зв`язку із чим виникла необхідність у зверненні до суду.

Ухвалою суду від 20.02.2020 провадження у справі було відкрито з призначенням справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

За ухвалою суду від 17.06.2020 підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились.

Від представника позивача ОСОБА_6 надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги ним підтримані повністю.

Відповідач ОСОБА_3 правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову не скористалася, надала заяву в якій розгляд справи прохала проводити у її відсутність.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що 22.01.1998 за реєстраційним №30 Комсомольською універсальною товарною біржею зареєстрований договір міни. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 передала ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в рівних частках належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 в обмін на квартиру АДРЕСА_2 .

Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис щодо зміни власника квартири АДРЕСА_2 на ОСОБА_5 реєстровий № 224 від 11.03.1999 у реєстровій книзі № 3.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_3 - відсутні.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого ВДРАЦС РС Комсомольського МУЮ у Полтавській області, 25.09.2008 у м. Комсомольську померла ОСОБА_5 .

Згідно копії заповіту від 17.08.2007, посвідченого державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори Пащенко Т.Б., ОСОБА_5 , на випадок своєї смерті квартиру АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказуває позивач, причиною звернення до суду став захист його прав як власника нерухомого майна у зв`язку з неможливістю вільної реалізації права розпорядження майном шляхом відчуження на користь інших осіб з огляду на те, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно (договір міни від 22.01.1998) не відповідає вимогам чинного законодавства з підстав відсутності його нотаріального посвідчення, що впливає на його дійсність.

Згідно ст.ст. 391,392 ЦК України (в діючій редакції) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору міни нерухомого майна, передбачені ст. 241 ЦК УРСР 1963 року, норми якого діяли на момент укладення угоди, дійсність якої позивач має намір підтвердили в судовому порядку.

За змістом ст.ст.128,153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.241 ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору), за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем, яке він одержує. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яка він дає в обмін , і покупцем майна, яке він одержує.

Згідно з ст.242 ЦК УРСР до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

При цьому, згідно ч.2 СТ.15 ЗУ «Про товарну біржу» (в редакції, діючій на час укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Аналіз вказаних норм в їх сукупності приводить суд до переконання про існування колізії в матеріальних нормах, що визначали вимоги до форми угоди щодо відчуження нерухомого майна.

Згідно з приписами ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною; в цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судом встановлено, що оспорюваний договір міни від 22.01.1998 дійсно підлягав нотаріальному посвідченню, однак не був нотаріально оформлений з посиланням на ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 (в редакції, чинній на момент укладення договору). Так, під час укладення вказаної угоди сторони не посвідчили його нотаріально, вважаючи достатніми його реєстрацію на Комсомольській універсальній товарній біржі та в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, та те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, що не оспорюється сторонами, всі істотні його умови погоджені, загальних договірних засад та прав і свобод сторін договору не порушують, угода міни фактично відбулася з обміном одного нерухомого майна на інше, право власності на нерухоме майно належним чином зареєстроване за позивачем, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, а договір міни від 22.01.1998 визнати дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263,265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Цивільний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір міни квартири АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , укладений 22.01.1998 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстрований біржею КуТБ в «Журналі реєстрації договорів», реєстраційний № 30 від 22.01.1998.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ;
Повне ім`я відповідачів: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 ;
ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 ;
ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4

Суддя Т.О.Куц