Справа № 393/153/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року смт. Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,

за участю секретаря Панькіної Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новгородка скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби м. Київ на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Бабичевський В.М. звернувся до суду із вищевказаною скаргою, в якій просить: 1). визнати протиправною бездіяльність Дніпровського РВ ДВС м. Київ, щодо ненадання відповіді на заяву від 29.01.2019 року про зняття арешту з майна та не зняття арешту з нерухомого майна накладеного за виконавчим провадженням № 39975002, яке в подальшому змінено на виконавче провадження №84428140 за виконавчим листом №393/582/13-ц від 31.07.2013 року про стягнення аліментів на неповнолітню дитину; 2). зняти арешт з належного йому нерухомого майна. Скарга мотивована тим, що на виконанні в Дніпровському РВ ДВС м. Київ знаходиться ВП №39975002 в подальшому змінено на ВП № 84428140 за виконавчим листом №393/582/13-ц від 31.07.2013 року про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В січні 2019 року скаржник дізнався, що в ході виконання виконавчого провадження на все нерухоме майно, яке знаходиться в його власності, накладено арешт. Проте, у нього заборгованості за сплатою аліментів не має, аліменти сплачує своєчасно, які утримуються за місцем роботи, тому підстав для накладення арешту на належне йому майно у виконавця не має. 29.01.2019 року скаржник звернувся з заявою до Дніпровського РВ ДВС м. Київ про зняття арешту з нерухомого майна, яке йому належить, але до цього часу відповіді на вказану заяву так і не отримав, майно надалі знаходиться в арешті і будь-які зусилля для отримання відповіді та зняття арешту з майна не надали результату. Своєю бездіяльністю орган ДВС порушує права скаржника щодо розпорядження наявним в нього у власності нерухомим майном.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. В заяві від 23.12.2019 року просить суд провести розгляд справи без його участі, вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в заяві від 28.05.2019 року, у зв`язку із значною завантаженістю, просив розглянути справу без його участі, вирішення питання по справі залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Заочним рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2013 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 09.07.2013 року до повноліття доньки ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення набрало законної сили 19.08.2013р. (а.с. 7-9, 12).

Виконавчий лист видано 28.08.2013 року та відкрито виконавче провадження 26.09.2013 року державним виконавцем Новгородківського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області (а.с.12-14).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.08.2019, зареєстровано обтяження 3601814: 29.11.2013 року, арешт всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на підставі постанови відділу ДВС Новгородківського РУЮ Кіровоградської області № 39975002 від 26.09.2013р. (а.с. 55-56).

25.12.2013 року відповідно до інформації УПФУ у Новгородківському районі, так як боржник працює в Київській міській клінічній лікарні №11, яка знаходиться на території відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. Виконавче провадження закінчено 25.12.2013 року та виконавчий документ було направлено за належністю до іншого відділу ДВС, на підставі п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», що діяв на момент виникнення даних правовідносин. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 25.12.2013 року становила 2263,51 грн. (а.с.14).

В процесі розгляду справи, судом було неодноразово постановлено ухвали про витребування з Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві матеріалів виконавчого провадження за виконавчим листом №393/582/13-ц, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів виконавчого провадження, 14.08.2015р. постановою державного виконавця відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №48828140 за виконавчим листом №393/582/13-ц виданого 28.08.2013р.

Постановою від 10.04.2017 року звернуто стягнення на доходи боржника у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 09.07.2013 року і до досягнення дитиною Нікітою ІНФОРМАЦІЯ_4 повноліття.

Постановою від 26.01.2018 року закінчено виконавче провадження №48828140, на підставі п.7 ч.1 ст.39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», підстава - строк для даного виду стягнення закінчився 17.06.2016 року, борг по сплаті аліментів відсутній (а.с. 31-35).

29.01.2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві із письмовою заявою про зняття арешту з належного йому майна, в зв`язку із відсутністю боргових зобов`язань (а.с.16).

Відповіді на вказану заяву від 29.01.2019 року ОСОБА_1 так і не отримав, що і змусило його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та розпорядження наявним в нього у власності нерухомим майном.

При вивченні постанови від 26.01.2018 року якою закінчено виконавче провадження №48828140 на підставі п.7 ч.1 ст.39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», підстава - строк для даного виду стягнення закінчився 17.06.2016 року, судом було встановлено, що відповідно до заочного рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2013 року закінчився строк стягнення аліментів на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого державним виконавцем мало б продовжуватись стягнення аліментів, згідно цього ж рішення, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ще й неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповідному розмірі, передбаченому чинним законодавством, але вказаних документів в матеріалах справи немає.

З матеріалів скарги вбачається, що згідно копії листів скаржник продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25% від загальної суми заробітної плати, де скаржник працює, а саме Київська міська клінічна лікарня №11 Дніпровського району м. Києва, на підтвердження надано копії довідок про відрахування (а.с. 15, 68-69).

Крім того, скаржником додано копії листів з місця його роботи про листування з Дніпровським РВ ДВС ГТУЮ м. Київ щодо повернення останнім виконавчого листа на стягнення аліментів з ОСОБА_1 за постановою від 10.04.2017р. ВП №48828140 за виконавчим листом №393/582/13-ц від 28.08.2013р., який видав Новгородківський районний суд, на доопрацювання, так як документ був отриманий з грубими помилками. Станом на 27.09.2018 року державним виконавцем так і не було усунуто недоліки у вказаному виконавчому листі. Аліменти з ОСОБА_1 адміністрація лікарні, де працює скаржник будуть утримуватись на підставі заяви останнього, до повернення Дніпровським РВ ДВС ГТУЮ м. Київ документації належної форми.

Новгородківським районним судом неодноразово на адресу Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ м. Київ було направлено ухвали від 10.10.2019 року, 05.11.2019 року, 24.12.2019 року про витребування інформації щодо сплати боржником аліментів на утримання неповнолітнього сина Нікіти, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВП №48828140 за виконавчим листом №393/582/13-ц. Жодної відповіді від Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ м. Київ щодо надання вказаної вище інформації на адресу суду так і не надійшло.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) й визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Посилання скаржника на ту обставину, що заборгованості за сплатою аліментів у нього немає, тривалий час сплачує аліменти своєчасно (утримуються за місцем роботи) не підтверджується доказами, які наявні у справі.

Крім того, суд так і не отримав відповіді з Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ м. Київ щодо сплати скаржником аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВП №48828140 за виконавчим листом №393/582/13-ц. Будь-яких доказів на підтвердження того, що за скаржником відсутня заборгованість за виконавчим провадження №48828140 станом на 24.01.2020 року, матеріали скарги не містять.

Таким чином, суд позбавлений можливості дати правову оцінку постанови про накладення арешту на майно ОСОБА_1 від 29.11.2013 року.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а саме визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Дніпровського РВ ДВС м. Київ щодо ненадання відповіді на заяву про не зняття арешту з майна ОСОБА_1 за виконавчим провадженням ВП №39975002 та зобов`язати Дніпровського РВ ДВС м. Київ повторно розглянути питання скаржника про зняття арешту з належного йому майна за виконавчим провадженням ВП №39975002 та прийняти відповідне рішення, в іншій частині скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.447, 448, 450 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби м. Київ на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ щодо ненадання відповіді на заяву про не зняття арешту з майна ОСОБА_1 за виконавчим провадженням ВП №39975002 в подальшому змінено на ВП №84428140 за виконавчим листом №393/582/13-ц від 31.07.2013 року про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Зобов`язати Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ повторно розглянути питання ОСОБА_1 про зняття арешту з належного йому майна за виконавчим провадженням ВП №39975002 в подальшому змінено на ВП №84428140 за виконавчим листом №393/582/13-ц від 31.07.2013 року про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали направити сторонам.

Суддя Ю. РАЧКЕЛЮК