Дата документу 30.09.2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Мелітополі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №320/4152/18 від 06.09.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходилася цивільна справа за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 06 вересня 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 22 січня 2013 року у розмірі 117 000 /сто сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп., з яких: 7 984 /сім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири/ грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом, 109 015 /сто дев`ять тисяч п`ятнадцять/ грн. 59 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 /одна тисяча сімсот шістдесят два/ грн. 00 коп..

26.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, в якій просить поновити йому пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/4152/18 від 06 вересня 2018 року, призначивши справу до розгляду. Заява мотивована тим, що про існування вказаного рішення ОСОБА_1 нічого не було відомо. Ані повісток в судове засідання, ані копію вказаного заочного рішення він не отримував. Про існування рішення суду йому стало відомо, коли він звернувся до АТ КБ «Приватбанк» для отримання зарплатної картки. Співробітники банку повідомили його, що 06 червня 2018 року суддею Мелітопольського міськрайонного суду було винесено рішення про стягнення заборгованості та відкрито виконавче провадження у Мелітопольській державній виконавчій службі. 25 травня 2020 року ним в Єдиний державний реєстр судових рішень був зроблений запит та сформоване рішення Мелітопольського міськрайонного суду, тому датою фактичного ознайомлення із заочним рішенням суду він вважає 25 червня 2020 року. Зазначив, що не з`явився у судове засідання, на якому було ухвалено оскаржуване заочне рішення та не повідомив про причини своєї неявки у зв`язку з тим, що не був належним чином повідомлена про дату проведення вказаного судового засідання. Жодного поштового повідомлення, судові повістки з суду йому не надходили та відповідно він не отримував їх за адресою реєстрації. Неповідомлення його у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило його прав, передбачених п. 2, 3, 6 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, зокрема подавати докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи, а також призвело до ухвалення неправильного заочного рішення судом. Що стосується заперечення проти позовних вимог та докази, якими воно ґрунтується, зазначив наступне. З вказаного заочного рішення вбачається, що 22 січня 2013 року між ОСОБА_1 та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, згідно якого він отримав від відповідача кредитний ліміт у розмірі 8000 грн. 00 коп. При цьому, слід зазначити, що вказані тарифи та Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку ним не підписані. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, який надав банк, він розумів, та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, враховуючи наведене, на думку заявника, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року № 342/180/17. Крім того, заявник просить застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що останній раз карткою він користувалася 12.01.2014 року (поповнення кредитної картки), після чого даною кредитною карткою більше не користувався, тому строк позовної давності скінчився ще 12.02.2017, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 07.05.2018, тобто з пропуском строку позовної давності.

У судове засідання сторони не з`явились.

Від заявника надійшло клопотання про розгляд заяви про перегляд заочного рішення за його відсутності, наполягає на скасуванні заочного рішення.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від представника відповідача до суду подано відзив на заяву про скасування заочного рішення, відповідно до якого, просять відмовити в задоволення заяви, оскільки на їх переконання особа була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, а також по суті справи доводи зазначені відповідачем про пропуск строку звернення з позовом не підлягають задоволенню, оскільки дані обставини спростовуються доказами, які містися в матеріалах цивільної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 284 Цивільного кодексу України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою; 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, копію вказаного заочного рішення суду відповідач не отримував.

Заяву про перегляд вказаного заочного рішення суду подано відповідачем 26.06.2020 року.

Суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що він не був присутнім в судовому засіданні та не отримував судових повісток, копії позовної заяви та доданих до неї документів, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», а тому був позбавлений можливості надати суду свої пояснення, наводити доводи та заперечення проти позову.

Також заявник зазначив в заяві про перегляд заочного рішення, що банком пропущено строк позовної давності та просить застосувати наслідки пропуску строків позовної давності.

Суд приймає до уваги доводи заявника про те, що він дійсно не був обізнаний про дату, час і місце судового засідання тим самим був позбавлений можливості надавати докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що є всі підстави для поновлення пропущеного строку, скасування заочного рішення і призначення справи до судового розгляду у загальному порядку.

При цьому суддя враховує положення ч. 3-4 ст. 274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження, та з огляду на викладене вважає, що дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку, тому суд приходить до висновку про те, що справа підлягає подальшому розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним.

З метою недопущення порушення прав відповідача, з огляду на предмет та ціну позову, суд вважає необхідним на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Керуючись ст.ст. 284, 285 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку та перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №320/4152/18 від 06.09.2018 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 06 вересня 2018 року.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду № 320/44152/18 від 06.09.2018 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судове засідання призначити на «11» листопада 2020 року о 08 годині 30 хвилин в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду за адресою: м. Мелітополь, вул. Шмідта, буд. 11.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://ml.zp.court.gov.ua/sud0815.

Копію ухвали разом із судовою повісткою про виклик учасників справи у судове засідання направити сторонам у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Т.В.Юрлагіна