Справа № 159/385/20
Провадження №2/157/178/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Фесь Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 21500 грн. та судові витрати у розмірі 4051 грн., з яких 1051 грн. судовий збір і 3000 грн. витрати на правову допомогу. В обґрунтування вимог зазначає, що 24 січня 2017 року він позичив ОСОБА_2 кошти у розмірі 24000 гривень терміном до 25 лютого 2017 року. Одержання відповідачкою зазначеної суми підтверджується власноручно написаною нею розпискою. ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути йому гроші не пізніше 25 лютого 2017 року, однак у зазначений в розписці термін кошти вона не повернула і під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов`язання. На його неодноразові прохання про добровільну сплату боргу остання відповідає, що колись поверне, але ніяких дій для повернення боргу не вчиняє. За час існування боргового зобов`язання відповідачка добровільно повернула йому тільки 2500 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гарбарчук Н.М. не з`явилися, представник позивача ОСОБА_3 подала клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача. У клопотанні ОСОБА_3 просить стягнути з відповідачки на користь позивача понесений останнім судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а витрати на правову допомого залишити за позивачем.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила і відзив не подала. З опублікуванням оголошення про виклик відповідачка вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що 24 січня 2017 року ОСОБА_2 склала розписку, за якою зобов`язалася повернути ОСОБА_1 отримані в позику 24000 грн. до 25 лютого 2017 року.

Таким чином, розписка від 24 січня 2017 року підтверджує факт укладення між сторонами договору позики та отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів із зобов`язанням повернути їх до 25 лютого 2017 року.

Свої зобов`язання у повному обсязі по поверненню позики відповідачка ОСОБА_2 не виконала, про що свідчить наявність у позивача боргового документа - розписки відповідачки від 24 січня 2017 року.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачка ОСОБА_2 частину боргу, а саме, у розмірі 2500 грн. повернула позивачу.

Відповідачка не надала суду доказів, зокрема, розписки позивача про одержання останнім виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, про повернення коштів по договору позики в більшому розмірі, ніж повідомив суду позивач.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що борг по договору позики, яка була отримана відповідачкою, з урахуванням повернутих коштів у розмірі 2500 грн., про що позивач зазначив у позовній заяві, становить 21500 грн.

Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) борг по договору позики від 24 січня 2017 року у розмірі 21500 (двадцять одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: О. В. Антонюк