233 № 233/6147/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
27 січня 2020 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що йому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 .
Разом з ним у спірному жилому приміщенні зареєстрована його дочка - відповідачка ОСОБА_2 .
Однак, відповідачка ОСОБА_2 понад один рік у спірному жилому приміщенні не мешкає та ним не користується, комунальні послуги не сплачує. Перешкод у користуванні жилим приміщенням ані він, ані інші члени його родини ОСОБА_2 не чинили.
Реєстрація відповідачки у спірному жилому приміщення порушує його права на вільне розпорядження та користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію. Відповідачка мешкає у іншій місцевості, створила свою родину, а тому може бути визнана такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, пояснивши, що п`ять років тому відповідачка виїхала до Російської Федерації. З того часу, відповідачка спірним жилим приміщенням не користується. Просив позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 09.12.1999 є власником будинку АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією Договору дарування від 09.12.1999, зареєстрованого в реєстрі за № 302130 (а.с.3).
Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї (ч.2).
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У спірному жилому приміщенні зареєстрована дочка власника будинку ОСОБА_2 , 1997 року народження. Ця обставина підтверджується копією довідки, виданої КП « СЄЗ» б/н від 30.08.2019 (а.с.20).
Відповідачка ОСОБА_2 не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин понад один рік.
Зазначена обставина підтверджується показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , сусідів сторін, які у судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили, що відповідачка ОСОБА_2 понад один рік у будинку АДРЕСА_1 відсутня. Зі слів її батьків їм відомо, що відповідачка виїхала до Російської Федерації.
За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідачки в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що відповідачку ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .
Тож, позов слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
Повний строк рішення складено 28 січня 2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш