РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м. Рівне

Справа № 570/2709/19

Провадження № 22-ц/4815/94/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство "Рівненське лісове господарство"

за участю позивача, представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 7 жовтня 2019 року в складі судді Остапчук Л.В., проголошене в 14 год. 35 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення 17 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ДП "Рівненське лісове господарство" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивував тим, що наказом №24 к від 2 травня 2019 року його звільнено з посади юрисконсульта ІІ категорії ДП "Рівненський лісгосп" у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис у його трудовій книжці.

Підставою для його звільнення став наказ № 58 від 28 лютого 2019 року, яким у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, що зумовлені необхідністю економії грошових коштів та більш повного й ефективного правового захисту інтересів підприємства, було прийнято рішення про скорочення посади юрисконсульта з 1 травня 2019 року, про що його було попереджено під підпис 28 лютого 2019 року.

Однак, відповідач жодним чином не обґрунтував необхідність скорочення штатної одиниці юрисконсульта, яка була єдиною на підприємстві.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1040 затверджено Загальне положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, згідно якого є обов`язковою наявність в штаті державного підприємства штатної одиниці юрисконсульта.

З наведених підстав просив визнати незаконним та скасувати наказ №24 к від 2 травня 2019 року про його звільнення з посади юрисконсульта ІІ категорії ДП "Рівненський лісгосп" та поновити його на зазначеній посаді, а також стягнути з відповідача на його користь оплату за вимушений прогул з 2 по 30 травня 2019 року в розмірі 16908,8 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 7 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду мотивовано тим, що у відповідача дійсно мало місце скорочення чисельності і штату працівників, відповідачем попереджено позивача про наступне звільнення через два місяця з дня ознайомлення з наказом про скорочення чисельності і штату працівників, що відповідає положенням ч.1 ст.49-2 КЗпП України, а тому порушення норм трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_1 з роботи відсутні.

Також, суд дійшов висновку, що в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 в позові про поновлення на роботі не підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність рішення суду в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідачем було порушено порядок вивільнення працівників передбачений статтею 49-2 КЗпП України, зокрема в порушення вимог частини 3 статті 49-2 КЗпП йому не було запропоновано будь-яких інших посад, хоча вакантні посади були, що підтверджується листом ДП "Рівненський лісгосп" № 613 від 5.11.2019 року.

В попередженні про звільнення, з яким він ознайомився 28 лютого 2018 року, його попередили, що відповідно до наказу №58 від 28 лютого 2019 року було прийнято рішення про скорочення посади юрисконсульта з 1 травня 2019 року та, що він буде звільнений 30 квітня 2019 року. Однак, всупереч персонального попередження його було звільнено 2 травня 2019 року.

Із наданої відповідачем копії протоколу первинної профспілкової організації ДП "Рівненський лісгосп" за №1 від 22.03.2019 року слідує, що за погодження та надання згоди на скорочення посади юрисконсульта було проголосовано одноголосно, проте двоє членів профспілки не голосували.

Вважає недоречним техніко-економічне обґрунтування скорочення юрисконсульта на підприємстві в зв`язку з можливістю представляти інтересів підприємства в судах лише адвокатом, оскільки ряд трудових обов`язків юрисконсульта є широким та змістовним, а не зводиться лише до представлення інтересів в органах юстиції та суду.

Статтею 49-4 КЗпП України передбачено, що власник підприємства або уповноважений ним орган проводить консультації з професійними спілками не пізніше ніж за три місяці до запланованого звільнення щодо заходів запобігання звільнення працівників чи пом`якшенню несприятливих наслідків майбутнього звільнення працівників, однак в даному випадку даних дій керівництвом підприємства не вчинялось.

Звертає увагу на те, що твердження його представника адвоката Муравської О.О. в судовому засіданні про відсутність у нього претензій до процедури звільнення не відповідає дійсності, оскільки вказана позиція представника з ним не узгоджувалась. Також, в зв`язку з неналежним представництвом адвокатом його інтересів не було надано суду доказів наявності у відповідача вакантних посад на час його звільнення.

Крім того, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про стягнення з нього судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., оскільки згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати супового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц та від 6 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 3.05.2012 року був прийнятий на роботу в ДП "Рівненський лісгосп" на посаду юрисконсульта, а 4.01.2016 року переведений на посаду юрисконсульта ІІ категорії.

27.02.2019 року головним економістом ОСОБА_2 надано директору ДП "Рівненське лісове господарство" доповідну та техніко-економічне обґрунтування, згідно якого, на підприємство надійшла пропозиція АБ "Лазарчука М.В." про укладення договору комплексного юридичного супроводу господарської діяльності, вартість якого становитиме 6500 грн. на місяць. Таким чином затрати підприємства на правову допомогу адвоката у 2019 році становитимуть 78000 грн. Також, зазначено, що на разі на підприємстві працює юрисконсульт, який у відповідності до положень ст.58 ГПК України, ст.60 ЦПК України, ст. 57 КАС України та ст.45 КПК України не може представляти інтереси підприємства в суді. При цьому передбачувані затрати підприємства на оплату праці юрисконсульта у 2019 році становитимуть 295098 грн. На підставі викладеного головним економістом ОСОБА_2 пропонувалося з дотриманням законодавства про працю скоротити посаду юрисконсульта та укласти договір з адвокатським бюро.

27.02.2019 року вказане техніко-економічне обґрунтування доцільності скорочення посади юрисконсульта директором ДП "Рівненське лісове господарство" було направлено для погодження до профкому ДП "Рівненське лісове господарство".

Листом голови профкому Брускаля М.І. вих. №1 від 27.02.2019 року повідомлено ДП "Рівненське лісове господарство" про погодження техніко-економічне обґрунтування доцільності скорочення посади юрисконсульта.

Згідно наказу № 58 від 28.02.2019 року "Про скорочення чисельності та штату працівників підприємства" в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, що зумовлені необхідністю економії грошових коштів та більш повного й ефективного правового захисту інтересів підприємства з 1.05.2019 року скорочено посаду юрисконсульта.

В цей же день позивача було ознайомлено із вказаним наказом та вручено йому персональне попередження про наступне вивільнення працівників, що підтверджується його підписами та ним не заперечується.

Відповідно до протоколу первинної профспілкової організації ДП "Рівненський лісгосп" від 22.03.2019 року №1, враховуючи техніко-економічне обґрунтування необхідності скорочення посади юрисконсульта надано згоду на скорочення посади юрисконсульта ОСОБА_1 з дотриманням законодавства про працю.

Покликання позивача на те, що двоє членів профспілки не голосували за надання згоди на скорочення посади юрисконсульта є безпідставними, оскільки вказаний протокол підписаний всіма присутніми на засіданні членами профкому.

Наказом № 24 к від 2.05.2019 року ОСОБА_1 звільнений з посади юрисконсульта ІІ категорії у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України.

Підставою звільнення у наказі зазначено наказ №58 від 28.02.2019 року про заплановане звільнення; повідомлення про заплановане звільнення (протокол № 3 від 27.02.2019 року); згода профспілкового комітету на розірвання трудового договору (протокол № 1 від 22.03.2019 року).

Згідно змін до штатного розпису на 2019 рік працівників апарату ДП "Рівненський лісгосп", які погоджено з начальником Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства та вводяться в дію з 3.05.2019 року, виключено із штатного розпису одну штатну посаду юрисконсульта ІІ категорії.

Враховуючи, що у ДП "Рівненське лісове господарство" дійсно мало місце скорочення чисельності і штату працівників, відповідачем попереджено ОСОБА_1 про наступне звільнення через два місяця з дня ознайомлення його з наказом про скорочення його посади, а також, що позивачем не доведено наявність на момент його звільнення у відповідача іншої вакантної посади чи роботи, яку він міг виконувати з урахуванням його освіти та кваліфікації та яка не була йому запропонована, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що відповідачем було дотримано визначений законодавством порядок при звільненні позивача із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відповідачем не було запропоновано йому будь-яких інших посад, хоча вакантні посади на підприємстві були, що підтверджується листом ДП "Рівненський лісгосп" № 613 від 5.11.2019 року, є безпідставними, оскільки жодну із вакантний посад (медсестри та майстра лісу) від обіймати не міг. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 за своєю спеціальністю та освітою відповідав кваліфікаційним вимогам до вказаних посад.

Покликання позивача на неналежне представництво його інтересів адвокатом Муравською О.О ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, так як він на власний розсуд обрав собі представника та подав до суду першої інстанції заяву про розгляд справи без його участі в зв`язку з представленням його інтересів адвокатом, а також маючи вищу юридичну освіту повинен був розуміти наслідки вчинення таких дій.

Також, апеляційний суд не приймає доводи щодо недоцільності скорочення відповідачем посади юрисконсульта, так як частиною третьою статті 64 Господарського кодексу України визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частина друга статті 49-4 КЗпП України встановлює вичерпний перелік випадків, коли власник або уповноважений ним орган проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення, а саме: ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці.

Однак в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про наявність будь-якої із вказаних обставин.

Не свідчать про порушення відповідачем процедури звільнення і доводи позивача про те, що його було звільнено 2 травня 2019 року, а не 30 квітня 2019 року, як зазначалось в персональному повідомленні, оскільки в даному випадку визначальним є попередження працівника про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяці, що і було зроблено відповідачем.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення судом із позивача судового збору, так як пільг щодо сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу статтею 5 Закону України "Про судовий збір" не передбачено.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.3 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 7 жовтня 2019 року залишити без змін.

Понесені витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 4 лютого 2020 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.