Провадження № 4-с/554/49/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Гаврись В.В.

за участю боржника ОСОБА_1 , представника боржника ОСОБА_2 , державного виконавця Соколової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтава матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитра Щерби щодо не зняття арешту з майна та зобов`язання державного виконавця зняти арешт з майна,-

в с т а н о в и в :

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федько Є.О., в якій прохав визнати протиправною бездіяльність начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитра Щерби щодо не зняття арешту з майна та зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з усього рухомого і нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 накладеного згідно Постанови про арешт майна боржників від 10.05.2018 року виданої державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області Гецко А.В.

В обґрунтування скарги вказав, що згідно постанови про арешт майна боржника від 10.05.2018 року виданої державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області Гецко А.В. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в рамках виконавчого провадження ВП № 53912303 про стягнення із нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору. В постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника зазначається обов`язково розмір і цільове призначення земельної ділянки, якщо опису підлягає будівля. Споруда тощо, їх площа, кількість кімнат та ін. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15.04.2020 року встановлено, що згідно розрахунку зі сплати аліментів від 13.02.2020 року та наданої квитанції від 12.03.2020 року станом на березень 2020 року відповідач не має заборгованості по виплаті аліментів. У знятті арешту йому було відмовлено, оскільки він має заборгованість зі сплати аліментів з другого джерела доходів. Вважає вказані дії державного виконавця протиправними, тому звернувся до суду зі скаргою. Також прохав поновити строк звернення до суду зі скаргою, оскільки пропустив його через обмежувальні заходи пов`язані із карантином.

Від суб`єкта оскарження начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Щерби Д. до суду надійшов відзив, в якому останній прохав у задоволенні скарги відмовити з наступних підстав. Вказав, що 12.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження. Станом на 01.03.2018 року у боржника була наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 24 731 грн. 99 коп., у зв`язку з чим 10.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешту майна боржника. 30.01.2020 року боржником було надано довідку про отриманий дохід у ФОП ОСОБА_5 та квитанції про сплату аліментів, державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості та 13.02.2020 року направлено на адресу боржника. 15.04.2020 року державним виконавцем встановлено, що боржник отримує ще один дохід від передачі в оренду двох земельних ділянок, на вимогу державного виконавця надати довідку про отриманий дохід боржник відмовився. Вказав, що станом на 01.07.2020 року існує заборгованість зі сплати аліментів з другого джерела доходів, а підстави для зняття арешту державним виконавцем, передбачені ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», вичерпані.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 скаргу підтримали, прохали її задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Стягувач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги (а.с.69, 75), про причини неявки суд не повідомила.

Старший державний виконавець Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Соколова Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на скаргу.

Заслухавши боржника та його представника, дослідивши матеріали скарги та Виконавчого провадження № 53912303, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділу державної виконавчої служби м.Полтави Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває виконавче провадження № 53912303 з примусового виконання виконавчого листа № 554/10186/16-ц від 10.05.2017 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця від 12.05.2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 53912303 з виконання вказаного виконавчого листа.

Із розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.03.2018 заборгованість становила 24 731, 99 грн.

Постановою державного виконавця ВП № 53912303 від 01.05.2018 року накладено арешт на майно, що належить боржнику.

14.01.2020 року та 30.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Шевченківського ВДВС у м.Полтаві із заявою про видачу довідки розрахунку про стан заборгованості по сплаті аліментів із врахування довідки про заробітну плату за 2019 року у ФОП ОСОБА_5 та копій чеків по сплаті аліментів.

13.02.2020 року за вих. № НОМЕР_1 ОСОБА_1 видано Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.02.2020 року, на підставі документів наявних в матеріалах виконавчого провадження.

На звернення ОСОБА_1 від 26.05.2020 року щодо зняття арешту, начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Щербою Д. було повідомлено останнього, що станом на 28.05.2020 року існує заборгованість зі сплати аліментів з другого джерела доходу, а саме від передачі в оренду двох земельних ділянок, підстави для зняття арешту державним виконавцем вичерпно передбачені ч.4 та ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка міститься у матеріалах ВП № 53912303, вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 4, 3982 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:003:0155, та площею 2,1994 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :00:003:0156, які перебувають в оренді Приватного сільськогосподарського підприємства «Перемога».

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що час прийняття рішення державним виконавцем за завою ОСОБА_1 про зняття арешту за боржником існувала заборгованість по аліментам, а саме з орендної плати за земельні ділянки, підстави для зняття арешту з майна у відповідності до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у державного виконавця були відсутні.

Таким чином, вимоги щодо визнання бездіяльності начальника відділу ДВС протиправною є безпідставними, а скарга задоволенню не підлягає.

Доводи боржника щодо не співмірності суми стягнення накладеному арешту судом спростовуються, оскільки арешт накладено з метою забезпечення сплати періодичних платежів. Відсутність заборгованості за одним із видів доходів свідчить про відсутність такої заборгованості за іншими джерелами доходів, тому доводи боржника про погашення боргу у повному обсязі судом оцінюється критично.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України,суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитра Щерби щодо не зняття арешту з майна та зобов`язання державного виконавця зняти арешт з майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Повний текст ухвали складено 15 вересня 2020 року.

Суддя Л.І.Савченко