Справа № 482/1658/20
Номер провадження 2-з/482/25/2020
У Х В А Л А

про забезпечення позову

25 вересня 2020року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Сергієнка С.А.,

за участю секретаря Безкровної А.С.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя , -

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду від імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Провадження у справі на час розгляду заяви про забезпечення позову не відкрито, виконуються вимоги ч.6,7 ст.187 ЦПК України.

У обґрунтування самого позову та заяви про забезпечення позову представник позивача вказує, що за час подружнього життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ; транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий С МАЗ 53366 д/н НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 , шасі , НОМЕР_2 , 1994 року випуску; транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий КАМАЗ 53212 д/н НОМЕР_3 номер шасі НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , 1990 року випуску.

Представник позивача вказує, що відповідач ОСОБА_3 , як нинішній єдиний формальний вищевказаного майна може розпорядитись ним на власний розсуд, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека відчуження цього майна ділянки, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

З метою запобігання відчуження спірного майна представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на:

1)житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ,

2)транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий С МАЗ 53366 д/н НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_2 , 1994 року випуску,

3)транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий КАМАЗ 53212 д/н НОМЕР_3 номер шасі НОМЕР_6 , НОМЕР_5 , 1990 року випуску.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечений зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З`ясувавши обсяг позовних вимог ОСОБА_2 , оцінивши спосіб і обсяг забезпечення позову про яке просить позивач, суд приходить до висновку, що вид та об`єм забезпечення позову про яке просить представник позивача відповідає позовним вимогам, є співмірним з ними, не порушує права інших осіб.

Право власності на спірне майно, про визнання права власності на частку якого просить позивач у своїй позовній заяві та про арешт якого клопоче представник позивача у заяві про забезпечення позову, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 .

Як вбачається із матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову, позовні вимоги ОСОБА_2 носять майновий характер, між сторонами існує спір, а невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може призвести до ускладнення чи унеможливити виконання рішення суду стосовно вимоги про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

За таких обставин заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-157 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя задовольнити.

Накласти арешт на :

1)житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ,

2)транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий МАЗ 53366 д/н НОМЕР_1 vin НОМЕР_2 , шасі НОМЕР_2 , 1994 року випуску,

3)транспортний засіб автомобіль вантажний бортовий КАМАЗ 53212 д/н НОМЕР_3 номер шасі НОМЕР_6 , НОМЕР_5 , 1990 року випуску.

Стягувач:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Боржник:

ОСОБА_3 , РНОКПП не відомий, (адреса: АДРЕСА_2 ).

Строк пред`явлення даної ухвали до виконання - 3 роки.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом і виконується негайно, в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Примірник ухвали направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: С.А.Сергієнко