РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

31 січня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

за участі позивача ОСОБА_1 ,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування. В належному їй будинку зареєстрований його колишній власник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично там не проживає з 2000 року. Таким чином, позивач є власником зазначеного будинку, але своє право як власника вона не може реалізувати в повному обсязі, у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований будинку АДРЕСА_1 , хоча не є членом сім`ї позивача. Позивач вказує, що місце проживання ОСОБА_2 їй невідоме. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 22 листопада 2019 року було призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 18 грудня 2020 року було призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримала позовну заяву та просила її задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Пояснила, що відповідач є колишнім власником будинку. З 2002 року ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 не проживає та взагалі не проживає на території України, особистих речей у будинку не має, в утриманні будинку участі не приймає. Зазначила, що до звернення до Сватівської міської ради їй взагалі не було відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у її будинку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Свідок ОСОБА_3 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивача. У 2003 році вони з дружиною придбали будинок АДРЕСА_1 , у дружини власника будинку ОСОБА_4 , який проживав у Російській Федерації. Домової книги на будинок не було, оскільки тривали час у ньому ніхто не проживав. З часу придбання будинку, в ньому проживає лише його родина, ОСОБА_2 він ніколи не бачив, особистих речей відповідача в будинку немає, участі в утриманні будинку останній не приймає. Про те, що у будинку зареєстрований ОСОБА_2 вони дізналися лише тоді, коли звернулися до міської ради з питання оформлення довідки про склад сім`ї.

Свідок ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те, що 20 років тому ОСОБА_1 придбала будинок АДРЕСА_1 , який знаходиться із нею по-сусідству, а колишні власники ОСОБА_4 виїхали за межі України та жодного разу до м. Сватове не приїздили та не проживали у вказаному будинку. Утриманням будинку займається родина ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, вона проживає на АДРЕСА_1 ) з 2003 року, а раніше часто приїздила у гості до матері, яка мешкала на цій вулиці. Родина ОСОБА_6 проживає у будинку АДРЕСА_1 ) з 2002 - 2003 року. Колишній власник ОСОБА_2 у вказаному будинку тривалий час не проживав, здавав будинок в оренду, а потім взагалі його продав. ОСОБА_2 у будинку більше 20 років не проживає, особистих речей в ньому не має, участі в утриманні будинку не приймає.

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 12889217 (а.с.8), підстава виникнення права власності - договір дарування жилого будинку від 05 червня 2003 року, укладений між ОСОБА_3 , який діяв на підставі доручення, посвідченого Сватівською нотаріальною конторою від імені ОСОБА_8 , яка діяла по дорученню з правом передоручення від імені громадянина Російської федерації ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку, посвідчений Державним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Луганської області Власовою В.О., зареєстровано в реєстрі № 279 (а.с.7).

Згідно довідки № 8581, виданої Сватівською міською радою 24.10.2019 року в належному ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1 , з 21.12.1990 року зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.12.1990 року (а.с.14).

Відповідно до довідки № 1769/7, виданої 04.11.2019 року Сватівською міською радою, вул АДРЕСА_1 , рішенням виконавчого комітету Сватівської міської ради від 18 січня 2016 року, перейменована на АДРЕСА_2 (а.с.16).

Відповідно до Акту про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Сватівської міської ради, складеного ДОП СП Сватівського ВП ГУНП в Луганській області Власовим О.В. , ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2000 року (а.с.15).

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім власником будинку, та у зв`язку із укладення договору дарування в 2003 році втратив право користування будинком АДРЕСА_1 . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом родини позивача, в будинку АДРЕСА_1 . Трударів не проживає, особистих речей там не має, обов`язки щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику - позивачу ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном.

Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-80, 81, 89, 259, 263-268 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2020 року.

Суддя А.С. Река