Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2020 Справа №607/3044/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

учасників справи

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом вселення та зобов`язання відповідача вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом вселення та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що позивач як і відповідач (його матір) є власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . Протягом останніх двох років, позивач намагався домовитися із матір`ю та вселитися у квартиру, однак відповідач чинить йому перешкоди у проживанні в даній квартирі, а саме, встановила нові замки, не впускає у квартиру, не дає ключі, чим свідомо і неправомірно створює умови, за яких позивач не може користуватися спірним житловим приміщенням.

У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та вселити його в квартиру АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідач подала відзив на позов, в якому вказала, що твердження позивача про те, що вона чинить перешкоди йому у користуванні квартирою є надуманими та безпідставними. З 2015 року позивач добровільно залишив квартиру та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві власності. Позивач неодноразово приходив разом із батьком ОСОБА_5 в спірну квартиру та провокували сварки. Жодних особистих речей позивача в спірній квартирі немає та участі у витратах на утримання квартири позивач не проводить. Крім цього, в спірній квартирі проживає 83-річна мати, яка є інвалідом ІІІ - групи ЧАЕС та потребує сторонньої допомоги. Права позивача як власника, відповідач жодним чином не порушує, а тому, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій вказала, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, оскільки відповідач чинила перешкоди у проживанні позивача в даній квартирі, за яких останній не міг користуватися спірним житловим приміщенням, при цьому, позивач є власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення необхідне позивачу, як співвласнику квартири для того, щоб мати можливість проживати, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а також, уникнути подальших конфліктів з відповідачем, що стосуються предмета спору.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому та у відповіді на відзив, просили позов задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні підтримали відзив на позов, заперечують щодо задоволення позову та просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином відповідача ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.10.1995 р., виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за № 11437, та довідки ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 02.11.2018 р. № 3172, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_4 (відповідачу), ОСОБА_1 (позивачу), ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У судовому засіданні з`ясовано, що на даний час позивач ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Натомість, відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що з 2015 року позивач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , у зв`язку із сімейними конфліктами. Між сторонами склалися неприязні стосунки. Позивач не має можливості користуватися даною квартирою через відсутність ключів від вхідних дверей житлового приміщення.

Вказані факти підтверджується письмовими показаннями свідків - сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , складених на підставі акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) ТОВ «Коменерго - Тернопіль» від 16.06.2020 р.

Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні даною квартирою, а тому, його слід вселити в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Суд погоджується з даними аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється співвласником квартири АДРЕСА_1 . Однак, з 2015 року не проживає у даній квартирі через сімейні конфлікти.

Між сторонами склалися неприязні стосунки. Позивач не користується даною квартирою через відсутність ключів від вхідних дверей житлового приміщення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав показання про те, що відповідач ОСОБА_4 змінила замки від вхідних дверей квартири та чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що у позивача відсутні ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , він є співвласником даної квартири, що свідчить про створення перешкод у користуванні позивачем своєю власністю, а тому, відповідно до статті 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із статями 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом, шляхом вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 15, 16, 20, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом вселення та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 21 вересня 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко