Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 вересня 2020 року

м. Одеса

Справа № 521/17157/19

Провадження № 2/521/917/20

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Коваль Т.А.,

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1

Представник ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3

Представник ОСОБА_4 .

Третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації

Одеської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення часток у спільному майні, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просила визнати, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з трьох кімнат, загальною площею 59,4 кв. м., згідно свідоцтва про право власності на житло, Управлінням Житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 23 серпня 1995 року - є рівними і та складають Ѕ частку квартири для кожного, обґрунтовуючи свою вимогу таким.

Згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» сторонами позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_5 була приватизована квартира АДРЕСА_2 , яка складається з трьох кімнат, загальною площею 59,4 кв. м. Свідоцтво про право власності на житло від 23 серпня 1995 року видано УЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно розпорядженням №66548, зареєстровано і записано у реєстрову книгу № 17-1951. Розпорядження органу приватизації від 23 серпня 1995 року №66548. Свідоцтво про право власності на житло було належним чином зареєстровано 13 серпня 2014 року № права власності 6668660. У свідоцтві про право власності на житло та розпорядженні органу приватизації визначено, що квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 . Бажаючи здійснити відчуження належної позивачу частки квартири вона звернулася до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії, так як не має чітко визначених часток у кожного із співвласників квартири, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач та її представник заперечували проти позову, відзиву відповідач не надав, за змістом заяви про забезпечення позову та усних пояснень в судовому засіданні встановлено, що причинами заперечення проти позову є те, що предметом спору є визначення правового стану квартири АДРЕСА_2 , яка, відповідно до наявного в справі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 23.08.1995 р. Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (реєстраційний №17-1951), належить на праві спільної сумісної власності відповідачу та її матері, ОСОБА_1 , яка всупереч існуючих домовленостей, постійно передає квартиру в платне користування іншим особам, погрожує розпорядитися всією квартирою на користь певної особи, ігноруючи інтереси відповідача та інтереси її малолітньої дочки, яка зареєстрована в цій квартирі.

На сьогоднішній день, відповідач з дочкою мають намір постійно проживати за цією адресою, в зв`язку з чим у відповідача є всі підстави вважати, що її мати, скориставшись виділом часток у спільному майні, в подальшому буде намагатися відчужити це майно на користь третіх осіб, особливо за умови того, що оригінали правовстановлюючих документів знаходяться саме у неї, про що вона особисто зазначає в тексті позовної заяви. Такі дії позивача завдають значної шкоди майновим інтересам відповідача та її малолітньої дитини.

Третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом установлені наступні фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів.

Судом встановлено, що відповідно до Розпорядження органу приватизації від 23 серпня 1995 року № 66548 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 передана у спільну сумісну власність трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 59,4 кв. м.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 23 серпня 1995 року, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно розпорядженням № 66548, зареєстровано і записано у реєстрову книгу № 17-1951. Право власності на житло було зареєстровано 13 серпня 2014 року номер запису про право власності: 6668660.

У свідоцтві про право власності на житло та розпорядженні органу приватизації визначено, що квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 .

Бажаючи здійснити відчуження належної позивачу частини квартири вона звернулася до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії, тому що відсутнє визначення часток у праві власності у кожного із співвласників квартири.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідач ОСОБА_3 , заперечуючи проти позову, не заперечувала проти рівності часток в спільному сумісному майні, а саме квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 59,4 кв. м.

В обґрунтування заперечень покладено те, що позивач може після визначення часток в спільному майні провести відчуження цієї частки на користь інших осіб, що призведе до порушення прав її неповнолітньої дитини.

Враховуючи положення ст. 372 ЦК України суд не вбачає підстав для відступу від принципу рівності часток співвласників, які належать співвласникам в рівних частках - по Ѕ частці за кожним із співвласників.

Суд не вбачає порушення прав неповнолітньої дитини при визначенні часток в спільному майні, оскільки дитина не є співвласником квартири, а набула право користування житлом.

Визначення часток в спільному майні не позбавляє неповнолітню дитину права користування квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати слід покласти на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 16, 355, 368, 372, 391 Цивільного кодексу України ст. ст. 13, 76, 81, 88, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що частки співвласників ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстр. № НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстр. № ) у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з трьох кімнат, загальною площею 59,4 кв. м., згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням Житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 23.08.1995 року, є рівними по Ѕ частці за кожним із співвласників.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду в повному обсязі складено 15 вересня 2020 року.

СУДДЯ Гуревський В.К.