ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 серпня 2020 року

м.Харків

справа №646/8232/19

провадження № 22-ц/818/3010/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватний виконавець Харківського виконавчого округу Родін Геннадій Вікторович,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Харківського виконавчого округу Родіна Геннадія Вікторовича про стягнення шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року, постановлене під головуванням судді Тесленко І.І., в залі суду в місті Харків, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Харківського виконавчого округу Родіна Геннадія Вікторовича про стягнення шкоди.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця Харківського виконавчого округу Родіна Г.В. про стягнення шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки матеріалам виконавчого провадження № 57331622, неповно встановив фактичні обставини по справі, не перевірив доводи на які посилався позивач, не визначився з питанням внаслідок чого заподіяно шкоду позивачу. Вважає, що сплачені позивачем кошти за перебування автомобіля на спецмайданчику, повинен сплатити відповідач, бо саме за постановою приватного виконавця Родіна Г.В. у нього було примусово вилучено автомобіль та поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів.

Приватний виконавець Харківського виконавчого округу Родін Г.В. надав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо визнання дій приватного виконавця незаконними в межах вищевказаного виконавчого провадження, і підстави для задоволення позову та стягнення з приватного виконавця вартості перебування транспортного засобу на спеціальному майданчику за рахунок коштів приватного виконавця, які попередньо були перераховані в інтересах позивача на рахунок третьої особи, відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця Родіна Г.В. перебувало виконавче провадження № 57331622, відкрите постановою від 02.10.2018 року на підставі виконавчого напису № 1187, виданого 27.09.2018 року про стягнення відповідно до договору застави (транспортних засобів), № 3-0413/13/37-ZS від 20.11.2013 р., за реєстровим № 2856, що посвідчений Яновою О.Є., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, на автомобіль марки Lexus ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджує свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.07.2008 року виданого ВРЕР № 2 ГУ МВС України м. Харків, серія НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, задовольнити вимоги стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" в сумі 819730,39 грн.

09.10.2018 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та розшук майна боржника, а саме вищевказаного транспортного засобу.

Згідно акту огляду та затримання транспортного засобу від 13.10.2018 року, 13.10.2018 року, о 12 год. 10 хв. в місті Харкові по пр. Гагаріна інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № З УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції Самойленко Д.В. здійснив примусове затримання транспортного засобу Lexus ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності, та доставив його на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2019 року у справі № 635/7457/18 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1187, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, в рамках якого було вилучено транспортний засіб Lexus ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказане рішення суду першої інстанції в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 25.09.2019 року.

Постановою приватного виконавця Родіна Г.В. від 08.10.2019 року припинено розшук майна боржника, а саме транспортного засобу Lexus ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 .

08.10.2019 року приватним виконавцем Родіним Г.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57331622 у зв`язку з визнанням виконавчого напису на підставі якого було відкрито виконавче провадження, таким, що не підлягає виконанню. У вказаній постанові також зазначено, про припинення чинності арешту майна боржника, накладеного постановою від 09.10.2018 року.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що після закінчення виконавчого провадження № 57331622 приватним виконавцем не було здійснено дій щодо повернення позивачу автомобіля, який був вилучений у нього на підставі постанови приватного виконавця про арешт майна боржника. Позивач вказує, що 09.10.2019 року він самостійно сплатив вартість перебування автомобіля на спеціальному майданчику у розмірі 9623,30 грн. та забрав автомобіль. У зв`язку з цим вважає, що наявні підстави для стягнення з приватного виконавця на його користь коштів у розмірі 9623,30 грн.. (із яких 9528,00 грн,- вартість перебування автомобіля на спец майданчику і 95,30 грн. - вартість банківських послуг).

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Матеріали справи свідчать про те, що під час здійснення виконавчих дій транспортний засіб Lexus ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , було доставлено на спеціальний майданчик на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 13.10.2018 року, складеного працівниками патрульної поліції у зв`язку з розшуком оголошеним приватним виконавцем.

08.10.2019 року приватним виконавцем Родіним Г.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57331622 у зв`язку з визнанням виконавчого напису на підставі якого було відкрито виконавче провадження, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 12 Постанови КМУ від 17.12.2008 №1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, що зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення.

Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуги з транспортування та/або зберігання транспортного засобу, а в разі винесення постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу - його сплата. Вилучення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника із спеціального майданчика чи стоянки здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі вимоги.

Крім того, відповідно до абз. 2 п.13 Постанови КМУ від 17.12.2008 №1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» витрати з транспортування і зберігання транспортного засобу боржника на спеціальному майданчику чи стоянці компенсуються органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем після вилучення транспортного засобу із спеціального майданчика чи стоянки за рахунок коштів виконавчого провадження у порядку, встановленому спільним наказом МВС та Мін`юсту.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не надано доказів щодо незаконності дій приватного виконавця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приватним виконавцем було винесено постанови про арешт та оголошення розшуку майна боржника у виконавчому провадженні в межах наданих йому повноважень, оскільки рішення суду про скасування виконавчого напису, на підставі якого було відкрито виконавче провадження постановлено вже після вчинення приватним виконавцем вищевказаних дій.

Матеріали справи свідчать про те, що 08.10.2019 року позивач звертався до приватного виконавця Харківського виконавчого округу Родіна Г.В. з вимогою про повернення транспортного засобу, що знаходиться на спеціальному майданчику на підставі постанови приватного виконавця Родіна Г.В. про арешт майна боржника (а.с. 82). Проте згідно Реєстру відправки Укрпошти, який міститься в загальному доступі, встановлено, що вищевказана заява, копія якої надана приватним виконавцем, була отримана лише 22.10.2019 року, крім того у даній заяві відсутній підпис особи, що її подала (а.с. 81).

Також сторонами не заперечується факт самостійної оплати позивачем коштів за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику на рахунок третьої особи 09.10.2019 року, тобто до звернення з відповідною заявою до приватного виконавця.

Оскільки відповідно до п. 12 Постанови КМУ від 17.12.2008 №1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» вилучення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника із спеціального майданчика чи стоянки здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі вимоги, яка відсутня в матеріалах справи, за таких обставин підстав для задоволення позовних вимог немає.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що приватний виконавець зобов`язаний сплатити кошти за перебування автомобіля на спеціальному майданчику, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки саме позивачем було порушено процедуру повернення транспортного засобу з спеціального майданчику.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 11.08.2020 року.