Дата документу 09.09.2020
Справа № 937/2450/20
Провадження № 2/937/1724/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«09» вересня 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Сметаніної А.В.,
за участі секретаря Горбань Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, за участю третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області,
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши, що 09 жовтня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина - донька ОСОБА_3 10 жовтня 2016 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано. Ще до розірвання шлюбу відповідач всіляко ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а після розірвання шлюбу він взагалі не приділяє доньці ніякої уваги, не бачиться з нею, не розмовляє з нею, жодного разу не приходив провідати доньку, коли вона хворіла, не пропонував свою допомогу, не надавав моральної підтримки, не приймав участь у вихованні та зовсім не цікавився дитиною, не приймає участі у фізичному, моральному та духовному розвитку дитини, її вихованні та підготовці до самостійного дорослого життя. Матеріальну допомогу відповідач надавав та надає, але не в повному обсязі. Позивач на даний час не працює, через вагітність, яка протікає з патологією, а тому разом із донькою перебуває на утриманні свого чоловіка ОСОБА_4 , який замінив ОСОБА_5 батька, утримує та виховує її.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 2015 року, коли народилася донька ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_2 не приділяв їй ніякої уваги, жив лише для себе. 10.10.2016 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу в 2016 році відповідач поїхав жити до Росії. Через рік він приїхав до України та навіть не повідомив про свій приїзд, намагався зустрітися з донькою, проте вона плакала та до нього не пішла. Більше він не приходив та не дзвонив, зустрітися з нею не намагався. Раніше зі святами та днем народження доньку вітала сестра відповідача, яка є хрещеною матір`ю ОСОБА_5 . Батько дитини з днем народження доньку ніколи не вітав. Коли дитина хворіла він сказав, що сплачує аліменти і більше коштів у нього немає. Потім відповідач приїхав з Росії наприкінці 2018 року. Бачився з дитиною, коли вони гуляли в парку. Потім він поїхав на відпочинок до Єгипту, по приїзду, взяв дитину до себе до дому один раз. Коли дитина повернулась, вона запитала в неї, що вони робили з батьком. Донька відповіла, що вона дивилась мультфільми. Наприкінці 2019 року відповідач знову приїхав до України. Їй не телефонував, а сам прийшов до дитячого садочку, намагався забрати дитину. Вихователі не віддали йому доньку, а сказали, що він може прийти та поспілкуватись з дитиною в окремій кімнаті. Наступного дня вона дитину не повела до дитячого садку, оскільки не хотіла, щоб в дитини був стрес, оскільки відповідач роками не спілкується з дитиною, не телефонує, не вітає її зі святами, днем народженням, а потім через рік приїжджає і приходить до неї, як ні в чому не бувало. Після таких зустрічей дитина плаче, почала писати в штанці. Донька не знає відповідача як батька. Їй він також не телефонує, не дізнається як дитина росте, як виховується, які в неї інтереси, чим вона цікавиться. Просить позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а лише сплачує аліменти. ІНФОРМАЦІЯ_4 у доньки був день народження. Відповідач їй не телефонував, подарунка не передавав, його батьки також не привітали онуку з днем народження. Крім того, з березня 2020 року в суді на розгляді знаходиться вказана цивільна справа. Відповідач знає про це, оскільки представники органу опіки приходили до нього за місцем його реєстрації, де мешкають його батьки. Вони повідомили, що є такий позов. Відповідач по телефону спілкувався з представником органу опіки, проте жодних дій, направлених на те, щоб його не позбавляли батьківських прав він не вчинив, жодної заяви до суду не прислав, їй, як матері, не зателефонував, що свідчить про те, що йому донька не потрібна, в нього своє життя, тому вона просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав. Крім того, в судовому засідання позивач ОСОБА_1 відмовилася від позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на свою користь судових витрат, що складаються із судового збору у розмірі 840,00 гривень та витрат на правничу допомогу у розмірі 800,00 гривень. Також, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач в судове засідання, призначене на 16.06.2020 року на 11.00 годин не з`явився, конверт з судовою повісткою та іншими документами, направлений за адресою його місця реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , повернувся до суду, причина повернення інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення «адресат відсутній», про що зазначено в довідці поштового відділення.
У судове засідання призначене на 09.09.2020 року на 11.00 годину відповідач також не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву не подав, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Суд, вислухавши доводи позивача, показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 09 жовтня 2014 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_8 » /а.с.7/
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її матір`ю є ОСОБА_9 , а батьком - відповідач по справі ОСОБА_2 /а.с.6/.
10 жовтня 2016 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвано, прізвище дружини після розірвання шлюбу змінено на « ОСОБА_10 », що підтверджується копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.10.2016 року /а.с.11/.
Відповідно до копії довідки старшої по будинку від 02.03.2020 року, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 та має склад сім`ї: донька - ОСОБА_3 , 2015 р.н., чоловік ОСОБА_4 , 1991 р.н. /а.с.8/.
Згідно довідки ДНЗ № 1 імені 8 Березня від 13.03.2020 року, ОСОБА_3 є вихованкою дошкільного навчального закладу, до закладу дитину приводить мама, а також з її дозволу ОСОБА_4 . Батько дитини за весь час перебування дитини у ДНЗ приходив один раз для зустрічі, але зустріч не відбулася, батько з приводу розвитку дитини у працівників закладу не цікавився, оплату за харчування дитини у закладі здійснює мати /а.с.14/.
Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги № 2 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25.03.2020 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на обліку в амбулаторії ЗПСМ № 5 у лікаря педіатра ОСОБА_11 з 01.06.2017 року. На огляд до лікаря дитину приводить мати, лікуванням дитини займається мати, батько дитини ОСОБА_2 до медичного закладу стосовно стану здоров`я та розвитку дитини не звертався /а.с.15/.
Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04.03.2020 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , станом на 01.03.2020 року складає 2508,00 гривень /а.с.9-10/.
Також в судовому засіданні були допитані свідки.
Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 . Коли її донька перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 вони однією сім`єю проживали разом з нею, потім винаймали квартиру. ОСОБА_2 систематично вживав алкогольні напої, виганяв дружину з дому. В 2016 році після розлучення з її донькою, ОСОБА_2 виїхав за межі території України у Російську Федерацію та після того один раз на рік приїздить в Мелітополь. В 2017 році ОСОБА_2 прийшов до них та хотів взяти дитину до себе, проте ОСОБА_5 плакала, їй намагалися пояснити, що це її батько. Однак, дитина його не знає. Потім батько приїжджав в 2018 році. Зателефонував її доньці та сказав, що хоче побачити доньку. Вони бачились в парку, гуляли втрьох. Це було один раз. В 2019 році, коли він приїхав, то пішов до дитячого садочку, хотів побачитися з донькою, проте ОСОБА_5 знову почала плакати і йому дитину не дали. В 2018-2019 році ОСОБА_5 захворіла та перебувала у лікарні, батько про це знав, однак сказав матері «що хочеш те й роби». Вона, як бабуся, не забороняє батьку спілкуватися із донькою, однак він сам не хоче спілкуватися та займатися вихованням доньки, не телефонує, не цікавиться здоров`ям та життям своєї доньки.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є подругою позивача. В 2014 році вона одружилася з ОСОБА_2 . Під час їх спільного проживання ОСОБА_2 постійно вживав алкогольні напої, сім`єю та донькою не цікавився. В 2016 році сторони розірвали шлюб та відповідач поїхав до Російської Федерації працювати. Приїжджає один раз на рік. В 2019 році дитина потрапила до лікарні, відповідач станом її здоров`я не цікавився. ОСОБА_5 вже п`ять років, за весь час батько дитині не телефонує, зі святами та днем народження не вітає, лише сплачує аліменти. Крім того, батьки відповідача також не цікавляться життям онуки. Софія вважає батьком іншого чоловіка, який її виховує, так як її біологічний батько з дитиною не спілкується взагалі.
У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Тлумачення п.2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і, лише при наявності вини у діях батьків.
Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 61-1344св20.
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради 20 серпня 2020 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , орган опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області на сьогодні вважає неможливим підтримати позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що неможливо з`ясувати фактичні причини ухилення батька від участі у вихованні дитини, визначити винність його поведінки, неможливо з`ясувати думку батька та його ставлення до дитини, до позовних вимог, так як фактичне місцезнаходження його не відоме.
Проте, суд, вирішуючи питання про наявність законних підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , виходить з наступного:
Дійсно, як було встановлено судом під час розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2016 року за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 не проживає, оскільки знаходиться на заробітках в Російській Федерації. До України відповідач приїжджає один раз на рік. Однак, вказана обставина не звільняє батька від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки, він зобов`язаний піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, виявляти інтерес до її життя, внутрішнього світу.
Разом з тим, в судовому засіданні встановленою, що ОСОБА_2 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток своєї доньки, не веде підготовку її до самостійного життя, її навчання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її долі, внутрішнього світу, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.
Лише сплата аліментів на утримання дитини не свідчить про виконання батьком своїх обов`язків, в розумінні вимог ст. 150 СК України.
Крім того, будучи обізнаним про розгляд вказаної справи, жодних дій, спрямованих на зміну ставлення до виховання своєї дитини не вчинив, будь-яким можливим способом не повідомив суд про своє відношення до дитини, про своє ставлення до позовної заяви, що свідчить про відсутність з боку відповідача намірів змінити свою поведінку у кращу сторону та про його байдужість до вирішення вказаного позову.
Суд також вважає необхідним зазначити, що висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 147/15 від 20.08.2020 року щодо неможливості підтримати позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3 не містить висновку щодо розв`язання спору, а містить лише дані щодо неможливості (у зв`язку з відсутністю батька) з`ясувати фактичні причини ухилення батька від участі у вихованні дитини, неможливості з`ясувати думку батька та його ставлення до дитини та позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, а, згідно вимог ст. 76 ЦПК України є доказом у справі, який підлягає оцінці судом, з урахуванням вимог ст. 89 ЦПК України.
Тому, не зважаючи на те, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області не підтримав позовну заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , а судом були встановлені обставини, які свідчать що батько малолітньої дитини ОСОБА_2 свідомо і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу, а саме не виявляє інтересу до існування своєї дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, будучи обізнаним про розгляд вказаної справи не повідомив суд про своє відношення до дитини, про своє ставлення до позовної заяви, жодних дій, спрямованих на зміну ставлення до виховання своєї дитини не вчинив, що свідчить про відсутність у відповідача намірів змінити свою поведінку у кращу сторону, а тому, за таких обставин, суд вважає, що є достатні підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини.
Керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166 СК України, ст.ст. 4, 5, 19, 23, 76-81, 83, 89, 247, 258, 264, 265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, за участю третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його складення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Повне судове рішення складено 17 вересня 2020 року.
Судя Мелітопольського
міськрайонного суду
Запорізької області : А.В. Сметаніна