Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5939/19 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 61 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/5939/19 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (надалі - КП «Житомиртеплокомуненерго»). Просила визнати протиправними дії відповідача з нарахування заборгованості за послуги опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період із моменту виникнення заборгованості по 16 серпня 2018 року включно; зобов`язати відповідача провести перерахунок заборгованості за послуги опалення за вищезазначеною адресою шляхом виключення заборгованості за період із моменту виникнення по 16 серпня 2018 року включно. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 17 серпня 2018 року є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. У зазначеній квартирі з 1998 року ніхто не проживає та послугами КП «Житомиртеплокомуненерго» не користується. Відповідач безпідставно направляє їй повідомлення про сплату за теплопостачання необґрунтованих сум за послуги, які вона не отримує та за період, коли вона не була власником квартири. Неодноразові звернення до відповідача із проханням списати заборгованість попереднього власника квартири залишені без задоволення. Посилаючись на положення ст.322 ЦК України, вважає, що не зобов`язана сплачувати борги попереднього власника квартири. Окрім того, відповідач пропустив строк вимоги до неї, як спадкоємця майна, а тому заборгованість попереднього власника не може трансформуватися у її заборгованість. Будь-яких договорів щодо опалення квартири вона із відповідачем не укладала.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що набула права власності на спірну квартиру шляхом спадкування, а тому відповідачу, як кредитору спадкодавця, при зверненні до неї із вимогами слід дотримуватися положень ст.ст.1281-1282 ЦК України. Вона повідомила КП «Житомиртеплокомуненерго» про смерть власника квартири заявою від 08 червня 2018 року, а тому у відповідача був строк для пред`явлення до неї вимоги до 08 листопада 2018 року. У вказаний строк відповідач вимог не пред`явив, а тому заборгованість попереднього власника квартири - ОСОБА_2 не може трансформуватися у її заборгованість. За таких обставин, КП «Житомиртеплокомуненерго» зобов`язано було здійснити перерахунок заборгованості з централізованого опалення з моменту виникнення заборгованості та, на думку скаржника, до 16 серпня 2018 року, тобто до дати набуття нею права власності на квартиру, але суд першої інстанції на вказану обставину та аргументи позивача уваги не звернув. Окрім того, суд помилково витлумачив як тотожні поняття «перерахунок заборгованості» та «списання заборгованості», що призвело до безпідставної відмови у захисті порушених прав. Бездіяльність КП «Житомиртеплокомуненерго» у питанні проведення перерахунку заборгованості за централізоване опалення щодо спірної квартири позбавляє її права на оформлення субсидій для утримання даного нерухомого майна.

Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради подало відзив на апеляційну скаргу. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Наполягає на тому, що нарахування за послуги з централізованого опалення квартири позивача є правомірними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі, якщо вони фактично користувалися ними (постанови Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі №6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15). Наголошує на тому, що КП «Житомиртеплокомуненерго», як виробник послуги з централізованого опалення, несе витрати по забезпеченню нормативної температури повітря у квартирі позивача незалежно від факту її проживання у даному помешканні. Вимогу про проведення перерахунку заборгованості вважає безпідставною, оскільки позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , а отже успадкувала й обов`язок по оплаті послуг із централізованого опалення з часу відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 року (дата смерті ОСОБА_2 ), тому вимога провести перерахунок по 16 серпня 2018 року є безпідставною. Окрім того, сплив строку, передбаченого ч.2 ст.1281 ЦК України сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, що полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. 12 грудня 2017 року позивач визнала заборгованість за послуги з централізованого опалення спірної квартири та зверталася з проханням її реструктуризації. Також позивач здійснювала 20 вересня 2016 року, 05 та 06 грудня 2017 року, 20 квітня 2018 року оплату наданих послуг, які частково погашали заборгованість попереднього власника.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність укладеного безпосередньо між сторонами договору про надання послуг із опалення не звільняє позивача від оплати наданих послуг. Окрім того, законодавством передбачено лише зменшення розміру оплати вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Разом із тим, позивач як на підставу для списання заборгованості вказує на відсутність у неї фінансової можливості для списання послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим заборгованість постійно зростає, а також те, що вона є особою пенсійного віку. Проте, неможливість виконувати свої зобов`язання через скрутне матеріальне становище не може бути підставою для звільнення чи списання заборгованості судом. Відсутність споживача у квартирі не оформлено згідно з чинним законодавством та позивач не зверталася до відповідача із заявою про те, що за вказаною адресою ніхто не проживає з 1998 року, а нотаріально посвідчені заяви стосуються ПАТ «Житомиргаз» та КП «Житомирводоканал». Також ОСОБА_1 є позивачем у справі, а тому її посилання на положення ст.257 ЦК України з метою застосування позовної давності не є способом захисту порушеного права особи та не підлягає застосуванню до даної справи, оскільки лише відповідач у межах спору має право заявляти таке клопотання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставина справи з наступних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що відповідно до ксерокопії повторного свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 з 1972 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.7).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується ксерокопією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8). Смерть ОСОБА_2 потягла відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст.1220 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша ст.1296 ЦК України). Разом із тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина перша ст.1297 ЦК України).

Так, свідоцтвом про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 17 серпня 2018 року посвідчено, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем квартири АДРЕСА_2 , є дружина померлого - ОСОБА_1 , тобто позивач (а.с.11).

Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано 17 вересня 2018 року за позивачем, що слідує із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12 зворот).

Отже, наразі ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

За даними відповідача за квартирою АДРЕСА_2 , станом на 17 лютого 2020 року рахується заборгованість із централізованого опалення на суму 48 940,48 грн. (а.с.75). Дана заборгованість складається із двох умовних періодів: 1) до відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 та 2) після відкриття ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадщини до лютого 2020 року.

Виходячи із аналізу перших частин ст.ст.608,1219 ЦК України можна зробити висновок, що зобов`язання з оплати за централізоване опалення, що виникли до 07 квітня 2017 року (відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ), із смертю ОСОБА_2 не припинилися, оскільки вони нерозривно не були пов`язані з особою спадкодавця, а тому могли бути виконані позивачем, як спадкоємцем, яка після смерті чоловіка спадщину прийняла та була відповідальною у межах вартості майна, одержаного нею у спадщину, що вбачається зі змісту ст.1282 ЦК України.

Отже, на правовідносини, що виникли до смерті ОСОБА_2 , поширюються положення ст.1281 ЦК України, якими врегульовано пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Відповідно до частини першої ст.1281 ЦК України у редакції, що діяла до внесення змін Законом від 03 липня 2018 року №2478-VIII, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

На виконання вимог Закону заявою від 08 червня 2018 року спадкоємець ОСОБА_1 звернулася до КП «Житомиртеплокомуненерго» та повідомила кредитора про те, що помер її чоловік, який був власником даної квартири (а.с.13). Отже, 08 червня 2018 року позивач повідомила кредитора про відкриття спадщини та просила списати заборгованість за послуги з централізованого опалення.

Листом від 06 липня 2018 року №2003/6 відповідач надав позивачу відповідь на її заяву, яким фактично відмовив у списанні заборгованості (а.с.14).

Проте, згідно з частиною другою ст.1281 ЦК України у редакції, що діяла до внесення змін Законом від 03 липня 2018 року №2478-VIII, кредиторові спадкодавця належало протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, а відповідно до частини другої ст.1281 ЦК України, яка стала діяти у такій редакції після набуття чинності Законом від 03 липня 2018 року №2478-VIII, кредиторові спадкодавця належало пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Відтак, про відкриття спадщини відповідач дізнався від позивача 08 червня 2018 року, а тому КП «Житомиртеплокомуненерго» мало пред`явити вимоги до ОСОБА_1 до 09 грудня 2018 року (08 червня 2018 року + 6 місяців) або принаймні не пізніше 18 лютого 2019 року (17 серпня 2018 року + 6 місяців).

Відповідно до частини четвертої ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкодавцю, так і через нотаріуса.

У даному випадку надавач послуг з централізованого опалення не відреагував на повідомлення спадкоємця про смерть попереднього споживача та не заявив про існування заборгованості, чим позбавив себе законних підстав стягувати заборгованість за надані послуги за період до відкриття спадщини у судовому (примусовому) порядку. У позасудовому (добровільному) порядку позивач заборгованість, що склалася на час смерті ОСОБА_2 , не погасила, а натомість звернулася до суду 18 червня 2019 року з даним позовом.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язаннями, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року в справі №14-53цс18.

Заперечення відповідача на апеляційну скаргу позивача з посиланням на реструктуризацію заборгованості, внесення позивачем оплати 05 та 06 грудня 2017 року, 20 квітня 2018 року, що свідчить, на думку відповідача, про визнання позивачем заборгованості не спростовують доводів апеляційної скарги про те, що до суми заборгованості за послуги з централізованого опалення не може бути включена сума, що накопичилася до 07 квітня 2017 року. Заперечення стосуються строків позовної давності, а строки, передбачені у статі 1281 ЦК України, за юридичною природою не є строками позовної давності та наразі вже йдеться про судовий захист і використання судового примусу з боку позивача.

Обов`язок позивачки утримувати успадковане нею нерухоме майно виник з дня відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а посилання в апеляційній скарзі на те, що обов`язок виник з моменту отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом є помилковими, оскільки на нормах матеріального права не ґрунтуються.

Водночас власність зобов`язує. Тягар утримання майна лежить на власнику. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст.319,322 ЦК України).

Заяви сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , справжність підписів яких посвідчена у нотаріальному порядку, про те, що з 1998 року по 04 вересня 2018 року в квартирі ніхто не проживає та послугами ПАТ «Житомиргаз» та КП «Житомирводоканал» не користується не можуть бути підставою для задоволення позову за період після 08 квітня 2017 року, враховуючи, що у заявах про послуги з централізованого опалення не йдеться; позивач відсутня за адресою: АДРЕСА_1 не тимчасово у розумінні п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої види і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630; у встановленому законом порядку квартира від централізованого опалення не від`єднана; виробник послуги з централізованого опалення, несе витрати по забезпеченню нормативної температури повітря у квартирі позивач незалежно від факту її проживання у даному помешканні; у матеріалах справи відсутні докази того, що послуги з централізованого опалення надавалися неякісно; та споживачі зобов`язані оплачувати послуги, якщо фактично ними користуються. Факт відсутності договору з позивачем про надання послуг з централізованого опалення сам по собі не може бути підставою для звільнення останньої від їх оплати.

Із огляду на вищевикладене, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення, про часткове задоволення позову за період до 07 квітня 2017 року.

Згідно зі ст.141 ЦПК України на відповідача покладається обов`язок по сплаті судового збору, оскільки позивач від сплати судового збору звільнена.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати протиправними дії Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської з нарахування заборгованості за послуги за опалення за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок абонента: НОМЕР_2 ) за період до 07 квітня 2017 року.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської провести перерахунок заборгованості за послуги опалення за вищевказаною адресою, виключивши заборгованість за період до 07 квітня 2017 року.

Стягнути з Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської на користь держави судовий збір у сумі 1 536 грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 10 серпня 2020 року.