УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кізляк Г.І., Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк», про встановлення факту смерті, зобов`язання вчинити певні дії, визнання права власності на майно, що знаходиться в індивідуальному банківському сейфі, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2019 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач із зазначеним позовом.

20.12.2019 року справа надійшла в провадження судді, про що свідчить запис у контрольному журналі судових справ та інших матеріалів, переданих до розгляду судді.

20.12.2019 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

16.01.2020 року ОСОБА_1 отримав вказану ухвалу суду, про що свідчить корінець поштового відправлення.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та у рішенні від 30 травня 2013 року» Наталія Михайленко проти України» зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тому, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, в ухвалі суду від 20.12.2019 року позивачу було роз`яснено, що відповідно до п. 4, п. 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України, крім іншого, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Виходячи змісту позовної заяви ОСОБА_1 суддя встановив, що позивач визначив у якості відповідача ОСОБА_2 , який згідно позову відмовився від прийняття спадщини. Разом з тим, суд звернув увагу позивача, що позовна заява не містить змісту позовних вимог до відповідача, а саме: якими діями чи бездіяльністю саме відповідача ОСОБА_2 порушене, невизнане або оспорене право позивача, не вказано виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, позивачу, з урахуванням обставин якими він обґрунтовував позовні вимоги, слід було уточнити та конкретизувати зміст позовних вимог щодо відповідача, оскільки, саме позивач визначає предмет спору, а суд розглядає справи лише в межах заявлених позовних вимог.

Крім того, заявляючи вимогу про визнання факту смерті свого батька ОСОБА_3 , позивач не обґрунтовував ким цей факт невизнаний чи оспорений.

Щодо сформульованої вимоги позивача про зобов`язання приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Кізляк Г.І. надати суду належним чином засвідчену копію спадкової справи №64454936, то суд роз`яснив позивачу, що якщо вказана вимога на думку позивача є позовною, то вона повинна бут и обґрунтованою та пред`явленою до належного відповідача. Разом з тим, суддя вказав, що позивач не зазначає, яким саме чином ОСОБА_3 порушує право позивача в отриманні цих відомостей. Суддя роз`яснив, що в разі, якщо позивач бажав отримати ці відомості виходячи із приписів ст. 84 ЦПК України, то в цьому випадку необхідно дотриматися правил, які передбачають право позивача звернутися із відповідним клопотанням про витребування доказів.

Також, в порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначив щодо наявності у нього або іншої особи письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. З переліку доданих до позову копії документів не вбачалось, які з них позивач має в оригіналі.

Разом з тим, згідно ч.ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Також, суддя роз`яснив позивачу, що відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» справляється судовий збір в розмірі встановленому цим законом.

Належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції про його сплату.

У пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 (із змінами і доповненнями) зазначено, що якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Як вбачалось з позовної заяви, позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру (про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Кізляк Г.І. надати належним чином завірені копії спадкової справи). В разі залишення позивачем без змін формулювання своїх вимог, йому необхідно сплатити судовий збір в загальному розмірі 1536,80 грн.( за дві вимоги немайнового характеру).

Доказів звільнення від сплати судового збору за заявлені вимоги, матеріали справи не містять. При цьому, суддя роз`яснив, що відсутні правові підстави для застосування судом п.8, 16 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач не обґрунтовує необхідність встановлення факту смерті свого батька саме з підстав того, що останній помер як особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру або як особа, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Разом з тим, суддею встановлено, що позивач додав до позову оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 1000 грн., що свідчило про сплату ним судового збору лише за вимогу майнового характеру.

Таким чином, позивачу було роз`яснено, що в разі залишення ним без змін формулювання визначених у позові позовних вимог, йому слід надати доказ про сплату ним судового збору в розмірі, який визначений нормами чинного законодавства України, а саме: доплатити судовий збір в розмірі 1536,80 грн. за вимоги немайнового характеру на реквізити, наведені в ухвалі суду.

Вказані недоліки у встановлений суддею строк позивач не усунув.

При цьому суд зазначає, що позивачу надавався достатній час для усунення встановлених суддею недоліків навіть за допомогою поштового відправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач у встановлений судом строк не виконає всі перелічені в статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кізляк Г.І., Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк», про встановлення факту смерті, зобов`язання вчинити певні дії, визнання права власності на майно, що знаходиться в індивідуальному банківському сейфі - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали суду.

Суддя: