Справа № 638/859/20
Провадження № 2/638/2448/20
24 вересня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретарів Куценко К.Д.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, поданого в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -
Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області звернулась до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 , в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. Батьками дитини є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Мати малолітньої дитини померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між батьками малолітньої ОСОБА_2 був розірваний відповідно до рішення Дзержинського районного суду м.Харкова 12.11.2014 року. На час смерті, ОСОБА_4 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 . Від даних відносин в родині крім ОСОБА_2 виховувалось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батько самоусунувся від утримання, виховання та розвитку дитини. Протягом тривалого часу стосунків з донькою не підтримує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її життям та долею. У зв`язку з тим, що дитина залишилась без батьківського піклування, вона тимчасово влаштована до родини вітчима ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який не є законним представником дитини і не має повноважень звернутись до відповідних структур з питання оформлення пенсії за втратою годувальника. Відповідач подав нотаріально посвідчену заяву - згоду щодо позбавлення його батьківських прав стосовно доньки. При цьому вітчим дитини ОСОБА_5 виявив бажання опікуватись малолітньою дитиною, яка проживає разом з ним. Умови проживання вивчались спеціалістами Служби у справах дітей по Шевченківському району та визнані задовільними. Також, позивач зазначає, що не дочекавшись допомоги ОСОБА_3 , ОСОБА_5 сам звернувся до Служби у справах дітей по Шевченківському району з приводу поновлення втрачених у пожежі документів дітей, у тому числі і малолітньої ОСОБА_8 .
Ухвалою судді від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 18.08.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.09.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Цей факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 21.12.2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
З матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія № НОМЕР_2 , виданого 13.12.2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Також встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з вітчимом ОСОБА_5 .
Представник позивача в позовній заяві зазначає, що батько самоусунувся від утримання, виховання та розвитку дитини. Протягом тривалого часу родинних стосунків з донькою не підтримує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її життям та долею. У зв`язку з тим, що дитина залишилась без батьківського піклування, вона тимчасово влаштована до родини вітчима ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, матеріали позову містять копію нотаріально посвідченої заяви відповідача, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_2 .
Згідно характеристики від 10.01.2020 року, наданої директором КЗ «Харківська гімназія №169», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у КЗ «ХГ №169» з першого класу, дорослі вдома приділяють багато уваги розвитку дитини, проявляють ініціативу у спілкуванні з класним керівником та іншими вчителями, систематично відвідують батьківські збори та постійно цікавляться станом справ у класі та школі. Батько ОСОБА_3 з класним керівником не спілкується. Дитина проживає разом з вітчимом, бабусею та дядею, а також її малолітніми братом та сестрою.
Згідно з довідки від 10.01.2020 року, наданої головним лікарем КНП "Міська дитяча поліклініка №14" Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в КНП "Міська дитяча поліклініка №14"Харківської міської ради з народження. Після загибелі мати, здоров`ям дітей в сім`ї займається бабуся зі сторони матері та вітчим ОСОБА_5 .
Згідно висновку Департаменту Служб у справах дітей від 24.06.2020 року №331, Департамент служб у справах дітей ХМР, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Згідно акту обстеження умов проживання від 08.01.2020 року умови проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 задовільні, присутні всі комунальні зручності, помешкання в достатній кількості обладнано меблями, побутовою технікою. У ОСОБА_8 окрема кімната, обладнана всім необхідним для навчання та відпочинку. За цією адресою проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 . Стосунки в сім`ї позитивні, доброзичливі та поважні. За результатом бесіди ОСОБА_5 готовий взяти ОСОБА_2 на проживання у свою родину.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
При вищевикладених обставинах, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бере будь-якої участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, на підставі чого судом встановлена наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини.
Одночасно судом враховується, що відповідач ОСОБА_3 надав заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Так як визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи все вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст.142, 200, 206, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, поданого в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 28.09.2020 року.
Сторони та інші учасники справи:
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .
Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк