15.09.2020 227/220/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
15 вересня 2020 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Любчик В.М.,
секретаря судового засідання Сафронової К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження та заочного розгляду в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву виконавчого комітету Новодонецької селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа комунальне підприємство «Новодонецьксервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява виконавчого комітету Новодонецької селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа комунальне підприємство «Новодонецьксервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що в селищі Новодонецьке міста Добропілля Донецької області знаходиться квартира АДРЕСА_1 , яка належить виконкому Новодонецької селищної ради, та є державною. Зареєстрованою у вказаній квартирі з 08 червня 1984 року значиться ОСОБА_1 , яка вже понад 10 років за вказаною адресою не проживає, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Спірна квартира не приватизована, не заброньована, не належить опікунській раді, знаходиться у задовільному стані, вхідні двері зачинені на замок. Обов`язки, які випливають з договору найму державної квартири, ОСОБА_1 не виконує, у зв`язку з чим станом на 26 грудня 2019 року утворилась заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 6292,96 грн та з вивезення твердих побутових відходів - 958,53 грн.
Враховуючи викладене просить визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача виконавчого комітету Новодонецької селищної ради у відкрите судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник третьої особи комунального підприємства «Новодонецьксервіс» Батюк О.В., під час розгляду справи просила задовольнити позов, оскільки відповідачка покинула квартиру, комунальні послуги не сплачує, квартира знаходиться в жахливому, не придатному для проживання стані, сусіди вимушені були поставити замок через те, що в квартирі збиралися сумнівні особи. В судове засідання 15 вересня 2020 року представник комунального підприємства «Новодонецьксервіс» Батюк О.В. не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома.
Суд, вислухавши представника третьої особи, допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним із основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст. 30 Житлового кодексу УРСР відповідні сільські, селищні, міські ради, їхні виконавчі комітети здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду тощо.
Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності знаходиться майно, що належить територіальній громаді. Управління майном, що перебуває у комунальній власності, безпосередньо здійснює територіальна громада та утворені нею органи самоврядування.
З урахуванням наведеного виконавчий комітет Новодонецької селищної ради, як балансоутримувач квартири АДРЕСА_1 , має всі необхідні підстави для подання даної позовної заяви.
В судовому засіданні встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 з 08 червня 2014 року зареєстрована гр. ОСОБА_1 , що підтверджується копією особового рахунку на вказану квартиру АДРЕСА_3 . Також з цієї копії особового рахунку вбачається, що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем спірної квартири, особовий рахунок на її ім`я відкритий на підставі ордеру (а.с.5).
Факт реєстрації відповідача за вище вказаною адресою також підтверджується відповіддю виконавчого комітету Новодонецької селищної ради м. Добропілля № 02-27/113 від 31.01.2020 року (а.с.16).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Новодонецької селищної ради № 160 від 20 серпня 1984 року, дозволено переписати особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 , з гр. ОСОБА_6 на її дочку, ОСОБА_7 , відповідачку по справі (а.с.73).
З довідки, наданої ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 270 від 07.09.2018 року, вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с.7).
Згідно інформаційної довідки №172579924 від 04.07.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиого реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 - відсутні (а.с.10).
Отже, судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ,знаходиться на балансі та є комунальною власністю виконавчого комітету Новодонецької селищної ради.
Комісією у складі: головного інженера ФОП ОСОБА_8 ОСОБА_9 , контролера ОСОБА_10 , слюсаря ОСОБА_11 та депутата Новодонецької селищної ради ОСОБА_12 25 листопада 2019 року було обстежено квартиру АДРЕСА_1 . В ході обстеження було встановлено, що квартира трикімнатна, розташована на другому поверсі двоповерхового будинку. Квартира знаходиться у задовільному стані, двері зачинені на замок. У квартирі ніхто не мешкає понад десять років (а.с.6).
22 квітня 2020 року складено акт, відповідно до якого ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проте з жовтня 2010 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає (а.с.72).
Відповідно до акту від 13 березня 2020 року, складеного депутатом Новодонецької селищної ради Деріглазовою Л.П. ОСОБА_1 , 1964 року народження, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , вказане підтверджується сусідами (а.с.52).
Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_5 , неодноразово направлялись попередження щодо звернення до суду із заявою про втрату права користування житловим приміщенням, оскільки вона в квартирі більше 10 років не проживає, з вимогою сплатити заборгованість по утриманню житлових будинків і прибудинкової території та вивезення твердих побутових відходів, привести житло в належне до використання (а.с. 8, 58, 59).
Відповідно до довідки № 594/12 від 26.12.2019 року, за адресою: АДРЕСА_4 (особовий рахунок НОМЕР_1 , квартиронаймач ОСОБА_1 ) станом на 26.12.2019 року існує заборгованість з утримання будинків і прибудинкової території у розмірі 5334,43 грн та з вивезення твердих побутових відходів 958,53 грн (а.с.9).
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні 24 червня 2020 року пояснила, що ОСОБА_1 вже близько 20 років за місцем реєстрації не проживає, квартира закрита, в якому стані квартира їй невідомо, часто бачила відповідачку в селищі по АДРЕСА_6 .
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні 24 червня 2020 зазначила, що вона проживає в будинку, де зареєстрована відповідачка, остання в квартирі за місцем реєстрації не проживає, квартира не придатна для проживання.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 17 серпня 2020 року зазначив, що він працює слюсарем в КП «Добро». Отримав квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , а в 2015 році на двері квартири АДРЕСА_8 за вказаною адресою повісив замок, щоб до неї не приходили особи сумнівного походження. Господарку квартири він жодного разу не бачив, квартирою ніхто не цікавиться, ключ від замка у нього.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні 17 серпня 2020 року зазначила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_9 . ОСОБА_1 близько 7-8 років мешкає в квартирі АДРЕСА_10 вказаного будинку, прізвища особи з ким ОСОБА_1 проживає вона не знає.
Фотознімки квартири АДРЕСА_1 підтверджують, що квартира знаходиться в непридатному для проживання стані, речі відсутні.
Виходячи з наведеного, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , даною квартирою не користуються та не мешкає в ній більше 10 років без поважних причин.
Вирішуючи питання стосовно визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 від 1952 року, передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи тарифів.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч. 2 ст. 5 Господарського Кодексу України).
Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що строк, передбачений ст. 71 ЖК УРСР, що передбачає втрачання права користування житлом наймача або члена сім`ї, на момент подання заяви до суду вже сплинув, відповідач у спірній квартирі не мешкає, витрат по утриманню не несе, тому наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов підлягає задоволенню.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати слід покласти на відповідача.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 268, 280-286 ЦПК України, суд,
позовні вимоги виконавчого комітету Новодонецької селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа комунальне підприємство «Новодонецьксервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст заочного рішення складений 15 вересня 2020 року.
Головуючий суддя В.М. Любчик