Ухвала

10 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 599/1079/19

провадження № 61-11480ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ», Зборівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, треті особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання права власності на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Зборівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними та скасування протоколу електронних торгів,

встановив:

30 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23червня 2020 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у ній не зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).

Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргунеобхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали.

ОСОБА_1 заявив клопотанняпро звільнення від сплати судового збору, в якому вказав, що він не працює, підприємницьку діяльність припинив 31 січня 2017 року. У квітні 2017 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності та призначено пенсію в розмірі 1 497 грн, яку він отримував до травня 2019 року. З травня 2019 року він не отримує будь-яких виплат, оскільки за станом здоров'я не може працювати. Заявник зазначив, що первісна та зустрічна позовні вимоги у цій справі стосуються захисту його житлових прав.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи те, що доданих до клопотання про звільнення від сплати судового збору документів недостатьо для визначення майнового стану заявника, вони не підтверджують відсутності у ОСОБА_1 можливості сплатити судовий збір, підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Належними доказами, які характеризують майновий стан заявника є, зокрема, довідка органу фіскальної служби.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

ОСОБА_2 звернувся до судуз позовом у травні 2019 року, у вересні 2019 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921 грн.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі підлягає сплаті у розмірі 16 132, 62 грн (806 631 грн x 1 % x 200 % ) за оскарження судових рішень в частині позовної вимоги майнового характеру (визнання права власності на предмет іпотеки), в частині позовних вимог немайнового характеру - у розмірі 3 073, 60 грн (1 921, 00 грн x 0,4 x 2 x 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007 , ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у у задоволенні клопотання про звільнення відсплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2020 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов