Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» у порядку захисту прав споживача про стягнення страхового відшкодування,суд,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо»в якому просить суд стягнути на свою користь з відповідача страхове відшкодування за Договором страхування №ZPDNNS-177G0GR від 16.08.2017 року у розмірі 10500 гривень; неустойку 3% від суми страхового відшкодування у розмірі 315 гривень за кожен день затримки у виплаті страхового відшкодування починаючи з 12.03.2020 року по день винесення рішення у суді, що становить станом на 10.04.2020 року у сумі 9135,00 гривень; 3% річних від суми страхового відшкодування у розмірі 0,86 гривень за кожен день затримки у виплаті страхового відшкодування починаючи з 12.03.2020 року по день винесення рішення у суді, що становить станом на 10.04.2020 року у сумі 25,02 гривень; судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу відповідно до квитанції за №1084 від 09.04.2020 року у сумі 3000 гривень.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він уклав зі страховою компанією «Кредо» договір добровільного страхування від нещасних випадків за №ZPDNNS-177G0GR від 16.08.2017 року на 50000 гривень, за яким йому обіцяли сплатити страхове відшкодування у разі отримання травми внаслідок нещасного випадку. 03 грудня 2019 року ОСОБА_1 при падінні отримав забій грудної клітки та хребта. Після чого позивач знаходився на амбулаторному лікуванні та в подальшому проходив обстеження та робив томографію. 22.01.2020 року на підставі результатів обстеження на комп`ютерному томографі в поліклініці Дніпрорудненської міської лікарні травматолог надав ОСОБА_1 висновок від 20.01.2020 року про отриману травму у вигляді компресійного перелому хребта тіла Тh6, консолідований перелом 8-9-10 ребер. 20 січня 2020 року позивач звернувся до страховика та повідомив про травму, яку він отримав 03 грудня 2019 року, після чого направив відповідачу через їх представника у Дніпрорудненському відділені «ПриватБанку» заяву та документи про травму. Згідно відповіді страхової компанії «Кредо» за №23.01.2020/043-Z200КРВ70000ЕR від 23 січня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з тим, що він не повідомив їх про травму у визначений Договором місячний термін.

ОСОБА_1 вважає відмову страховика у виплаті йому страхового відшкодування незаконною.

В призначене судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Коваленко В.В. не з`явилися, надали заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позов просять задовольнити.

Представник відповідача ТДВ СК «Кредо» Кривцун В.В. у судове засідання не з`явився. Надав суду відзив в якому просить розглядати справу за їх відсутності. В задоволенні позову просить відмовити повністю, виходячи з наступного. Від позивача 20.01.2020 року надійшла електронна заява на адресу відповідача про страхову виплату та в період з 20.01.2002 року по 22.01.2020 року надійшли документи з закладу охорони здоров`я. Як вбачається з наданих позивачем матеріалів, якщо вважати, що травма дійсно мала місце 03.12.2019 року, позивачем пропущений термін, що встановлений пп.3.1.,3.2. умов страхування до договору, оскільки повідомлення про настання цього випадку надійшло в страхову компанію 20.01.2020 року. Крім того, звертаючись до ТДВ СК «КРЕДО» з електронною заявою, ОСОБА_1 наполягав, що травма ним отримана 14.01.2020 року, а не як вбачається із наданої Виписки 03.12.2019 року. Відповідно до пп. 4.1.3. Умов страхування по договору страхування підставою для відмови Страховика у здійсненні страхової виплати є подання Страхувальником свідомо несправедливих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку. Згідно ж з п. 1.1.3. Умов страхування по договору страхування Відповідач зобов`язався при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строки та в порядку, передбачені правилами страхування та розділом 3 цих Умов. Страховик несе майнову відповідальність за своєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,01% і належної до сплати суми за кожен день прострочення. Позивач просить стягнути пеню за 29 днів, тобто розмір ймовірної пені (з урахуванням страхового відшкодування, що заявлене у позові), в цьому випадку не може перевищувати 10500х0,01х29 днів = 30,45 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав з Товариством з Додатковою відповідальністю «Страховою компанією «Кредо» договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків за №ZPDNNS-177G0GR від 16.08.2017 року на 50000 гривень.

Відповідно до п. 4.2 Договору №ZPDNNS-177G0GR від 16.08.2017 року, згідно з умовами цього договору і правил страхування, Страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Страхувальнику або Вигодонабувачем, а Страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил страхування.

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 впав зі сходів висотою близько двох метрів, в результаті чого отримав забій грудної клітки та хребта, про що зроблено запис в медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до висновку комп`ютерної томографії від 16.01.2020 року (дослідження №4725) ОСОБА_1 має компресійний перелом хребта тіла Тh6, консолідований перелом 8-9-10 ребер зліва. Гемангіоми тіл Тh2 та 8. (а.с.14)

22 січня 2020 року на підставі результатів обстеження на комп`ютерному томографі в поліклініці Дніпрорудненської міської лікарні травматолог надав ОСОБА_1 виписку про отриману травму у вигляді компресійного перелому хребта тіла Тh2 та 8, консолідований перелом 8-9-10 ребер.

20 січня 2020 року позивач звернувся до страховика та повідомив про травму, яку він отримав 03 грудня 2019 року. Після чого направив ТДВ СК «КРЕДО» через їх представника у Дніпрорудненському відділені «ПриватБанку», заяву та документи про травму.

Згідно відповіді страхової компанії «Кредо» за №23.01.2020/043-Z200КРВ70000ЕR від 23 січня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з тим, що він не повідомив їх у визначений Договором термін.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно приміток п.12.2. Договору страхування №ZPDNNS-177G0GR від 16.08.2017 року цей договір укладено із застосуванням Майданчика цивільно-правових договорів (Майданчик) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Провайдер) на підставі публічної оферти Страховика та усної заяви (акцепту) Страхувальника. Цей договір страхування (поліс) підписано з боку Страховика із використанням факсимільного відтворення підпису та печатки, а з боку Страхувальника на папері.

У відповідності до положень п.7 Договору страхування №ZPDNNS-177GOGR від 16.08.2017 року, передбачено, що цей Договір діє 12 місяців з 16.08.2017 року по 15.08.2018 року включно (але не більш ніж оплачуваний період). При цьому Договір страхування набуває чинності з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем сплати місячного страхового платежу на поточний рахунок Страховика. Термін закінчення останнього оплаченого періоду страхування відповідає терміну закінчення Договору страхування. Цей Договір страхування пролонгується на такий самий строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників Договору страхування не заявить про бажання його припинити.

Згідно довідки ТДВ СК «КРЕДО», оплата страхових платежів здійснювалась Позивачем щомісячно з березня 2018 року по березень 2020 року, тобто Договір страхування був пролонгований на новий строк шляхом оплати страхових платежів і діяв на час отримання травми.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про страхування» передбачено, що Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування)

За Договором страхування № ZPDNNS-177G0GR від 16.08.2017 року укладеного із страховою компанією «Кредо» передбачено страхування життя та здоров`я.

У листі Верхового Суду України від 19 липня 2011 «Про судову практику в розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» щодо спірних питань стосовно застосування вимог пункту 5 частини першої статті 989 ЦК України щодо неповідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, і створення йому в такий спосіб перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, наслідком невиконання чого є відмова страховика від здійснення страхової виплати відповідно до вимог цього пункту, зазначено, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Відповідно до Договору страхування № ZPDNNS-177G0GR від 16.08.2017 року не передбачено строку на протязі якого страхувальник повинен повідомити страховика про страховий випадок.

Відповідно до п.1.3. Правил страхування передбачено, що ці Правила регулюють відносини між Страховиком і Страхувальником щодо порядку та умов укладання Договорів страхування. Конкретні умови страхування визначаються за згодою сторін при укладенні Договору страхування і повинні відповідати цим Правилам та не суперечити законодавству України. В Договорі страхування за згодою сторін може бути передбачено, що окремі положення цих Правил не включаються в Договір і не діють в конкретних умовах страхування.

Згідно п.3.1. Умов страхування до договору страхування, у разі настання події, яка підпадає під ознаки страхового випадку, Страхувальник або Застрахована особа, повинні у строк не пізніше тридцяти днів, а у випадку смерті Застрахованої особи спадкоємець (-ці) у строк не пізніше 6 місяців з дня настання події, повідомити Страховика про день її настання.

Дійсно, Позивач 20 січня 2020 року повідомив Відповідача про травму, а згодом, в період з 20 січня 2020 року по 22 січня 2020 року надав документи закладу охорони здоров`я.

Суд вважає, що Позивач не порушував строк повідомлення Відповідача про страховий випадок, оскільки лише 16 січня 2020 року, за результатами Комп`ютерної томографії, він дізнався про наявність у нього ушкодження здоров`я переломів хребта тіла Тh6, консолідований перелом 8-9-10 ребер. Після чого 20 січня 2020 року звернувся до Відповідача за телефоном НОМЕР_1 та повідомив про травму та через представника ТДВ СК «Кредо» у Дніпрорудненському відділені «ПриватБанку» надав заяву та документи про травму.

Відповідно до пункту 6.1.2 Договору страхування № ZPDNNS-177G0GR від 16.08.2017 року передбачено, що ушкодження здоров`я Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, при ушкоджені хребта і тазу виплачується страхове відшкодування у розмірі від 5 до 40 %.

Відповідно до Додатку №1 до Правил добровільного страхування від нещасних випадків №П-02 (Таблиці №1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам») передбачено: за пунктом 29 перелом ребра -5% перелом кожного наступного ребра -3%; за пунктом 62 перелом одного хребця 10%.

Оскільки за висновком лікарів у ОСОБА_1 було виявлено компресійний перелом хребта тіла Th6, консолідований перелом 8-9-10 ребер згідно з таблицею №1 йому підлягає виплаті страхове відшкодування за перелом 3-х ребер 11 % (5*3*3=11), за перелом одного тіла хребта - 10% в загальному розмірі 21 % від суми страхування 50000 гривень, що становить 10500 гривень.

Суд стягує вказану суму страхового відшкодування з Відповідача на користь Позивача.

Щодо стягнення неустойки та 3% річних від суми страхового відшкодування, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх хисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, норми Закону України «Про захист прав споживачів» можуть бути застосовані у сфері страхування виключно до правовідносин, що передують укладенню договору страхування. Після укладення ж договору, застосовуються норми Закону України «Про страхування», інші нормативні акти у сфері страхування та умови договору страхування.

В свою чергу, п.3. ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з п. 1.1.3. Умов страхування по договору страхування, Відповідач зобов`язався при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строки та в порядку, передбачені правилами страхування та розділом 3 цих Умов. Страховик несе майнову відповідальність за своєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Отже, підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача пеня за 29 днів затримки у виплаті страхового відшкодування виходячи з наступного розрахунку: 10500*0,01%*29 днів = 30,45 грн.

В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення неустойки та 3% річних від суми страхового відшкодування, є необґрунтованими.

Знайшли своє підтвердження понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката, відповідно до квитанції №1084, у розмірі 3000 грн.

Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2020 року між адвокатом Коваленко В.В. та громадянином ОСОБА_1 укладено угоду про надання правничої (правової) допомоги.

Адвокат Коваленко В.В. приймав участь у розгляді справи в якості представника позивачки, надавав правничу допомогу.

До позовної заяви додано Акт виконання робіт від 09.04.2020 року, які позивач ОСОБА_1 поніс у зв`язку із розглядом справи відповідно до ст.133 ЦПК України.

Відповідно до Акту виконаних робіт від 09.04.2020 року, Квитанцій №1084 від 09.04.2020 року позивач ОСОБА_1 поніс витрати на правничу допомогу, що надавалася адвокатом Коваленко В.В. на суму 3000 грн.

Відповідно до ч.ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки від відповідача ТДВ СК «КРЕДО» не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, суд стягує у повному обсязі понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

В іншій частині позову у задоволенні суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» у порядку захисту прав споживача про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» (; 69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників б.34) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 10500 грн., пеню у розмірі 30 грн. 45 коп., витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 3000 грн., а всього 13530 (тринадцять тисяч п`ятсот тридцять) грн. 45 коп.

У іншій частині позову у задоволенні відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» (; 69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників б.34) судовий збір в дохід держави у розмірі 840 грн. 80 коп. (Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача:UА0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Призначення платежу: Судовий збір на користь держави).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик