РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року м. Рівне

Справа № 569/9478/19

Провадження № 22-ц/4815/928/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Шимківа С.С., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія",

відповідач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк",

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Петришиним Андрієм Миколайовичем, на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 1 липня 2020 року в складі судді Галінської В.В., проголошену в м. Рівне,

в с т а н о в и в:

В травні 2019 року ПАТ "Українська інноваційна компанія" звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

26 червня 2020 року представником позивача подано до суду першої інстанції клопотання в якому просив справу №569/9478/19 за позовом ПАТ "Українська інноваційна компанія" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, передати для розгляду до Господарського суду Луганської області, в провадженні якого перебуває справа №913/266/20 про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія".

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 1 липня 2020 року справу за позовом ПАТ "Українська інноваційна компанія" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором передано у порядку статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду Луганської області в провадженні якого перебуває справа №913/266/20 про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія".

Ухвала суду мотивована тим, що з огляду на положення чинного законодавства України, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Петришин А.М. покликається на незаконність ухвали суду в зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи, надсилаються матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Тобто, законодавством передбачено, що до господарського суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство надсилаються лише ті матеріали справ в яких стороною є боржник щодо майнових спорів з вимогами саме до боржника та його майна.

Однак, в даній справі вимоги до боржника ПАТ "Українська інноваційна компанія" та його майна відсутні, а тому її матеріали не можуть надсилатися до Господарського суду Луганської області в провадженні якого перебуває справа №913/266/20 про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія".

Вважає, що в даній справі правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №922/928/17, від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, не підлягають застосуванню, оскільки вони стосуються майнових спорів з вимогами саме до боржника та його майна.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права та відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц та від 28.01.2020 у справі №50/311-б. Просить ухвалу залишити без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену у п.9 ч.1 ст.353 ЦПК України розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційна скарга розглядається у письмовому проваджені без виклику учасників справи.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 15 травня 2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ПАТ "Українська інноваційна компанія"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 01 листопада 2020 року; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дашко І.В.

Крім того, 15 травня 2020 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія".

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Глава 2 ЦПК України визначає цивільну юрисдикцію до якої входить: предметна та суб`єктна юрисдикція; інстанційна юрисдикція та територіальна юрисдикція.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Територіальна підсудність - компетенція із розгляду цивільних справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція. Цивільне процесуальне законодавство виділяє кілька видів територіальної підсудності: загальна територіальна підсудність, альтернативна підсудність, договірна підсудність, територіальна підсудність.

Отже, виходячи із змісту ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд може передати справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Нормами ЦПК України, чинним на час постановлення оскаржуваної ухвали, не передбачено передачу справи до іншого суду, якщо позивачем порушена предметна та суб`єктна юрисдикція (підвідомчість).

Однак, судом першої інстанції вірно було враховано, що 18 жовтня 2018 року Верховною Радою України прийнято Кодекс України з процедур банкрутства (надалі - Кодекс), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Кодекс набрав чинності 21 квітня 2019 року (опубліковано в газеті «Голос України» від 20.04.2019 року № 77) та введений в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності, тобто з 21 жовтня 2019 року.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Пунктом 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу установлено, що з дня введення його в дію подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник встановлено статтею 7 Кодексу. Так, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, зазначена норма Кодексу містить вказівку на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ та процесуальне правило про передачу справ, стороною в яких є боржник, незалежно від юрисдикції цього спору.

З огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи апеляційним судом, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, провадження № 14-404цс19.

Системний аналіз положень чинного процесуального законодавства України та Кодексу № 2597-VIII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми Кодексу про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ щодо інших законодавчих актів України.

Зі змісту вказаних норм також вбачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за участю сторони, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство сторони у справі.

Вказане урегулювання процедури розгляду спорів до сторони, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до особи, щодо якої порушено процедуру банкрутства.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу № 2597-VIII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Крім того, слід наголосити, що поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності (галузевих принципів), суттєве значення має й принцип судового нагляду у процедурах банкрутства. Наведений вище принцип полягає у нагляді за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів конкурсної маси, а також інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів тощо. Суд у справі про банкрутство повинен сам приймати рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи. Цей принцип та механізм його застосування відстежується у приписах Кодексу № 2597-VIII. На більш ефективну реалізацію вказаного принципу направлені й приписи процесуального Закону, зокрема ст. 20, 30 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VІІI).

Враховуючи наведені обставин, колегія суддів приходить переконання про відмову у задоволенні апеляційної скарги, оскільки передача справи для подальшого розгляду від неналежного суду до належного суду, відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року про право особи на справедливий суд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, у зв`язку з чим в порядку ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Петришиним Андрієм Миколайовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 1 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 13 серпня 2020 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Ковальчук Н.М.