Провадження №2/592/358/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми під головуванням судді Костенко В.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 7 873,38 грн., пеню у розмірі 910,08 грн., відсотки річних 78,30 грн., та вирішити подальше нарахування пені та відсотків до повного виконання зобов`язання. Також просить стягнути з відповідача процесуальні витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.12.2018 з відповідачкою було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з питань тимчасового працевлаштування студента в Німеччині №222. На підставі цього договору позивач, як - Виконавець, зобов`язався надати, а відповідачка, як Замовник, прийняти та оплатити на умовах та в порядку, передбачених договором, інформаційно-консультативні послуги з питань тимчасового працевлаштування Замовника в Німеччині на період канікулярної відпустки. Згідно п.2.1. і п. 2.2. Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 16.01.2019 вартість послуг складає 249 євро не пізніше 15.07.2019. Позивачем виконані умови договору та надані відповідні послуги, про що 22.05.2019 між сторонами складений акт здачі-прийняття робіт №124. Втім відповідачка надані послуги не оплатила. Договором встановлена відповідальність Замовника у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки оплати. Позивач вважає, що має право на стягнення вартості наданих послуг за курсом станом на 15.07.2019 у сумі 7 873,38 грн.. Також вважає, що відповідачка має сплатити проценти у розмірі трьох процентів річних, та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 15.07.2019 по 14.11.2020, у сумі 78,30 грн. та 910,08 грн..

Відповідачка ОСОБА_2 надала відзив у якому повністю не визнала позов. Заперечення мотивувала тим, що дійсно підписала договір. Втім послуг за ним не отримала та через соцмережі повідомила позивачку про розірвання договору. 22.05.2019 під тиском позивачки підписала акт здачі-прийняття робіт. У зв`язку з цим просила відмовити у задоволенні позову.

Позивачем надані заперечення на відзив. Заявлений позов з наведених підстав підтримує. Також зазначив, що відповідачці були надані усі замовлені послуги, забезпечено запрошення для працевлаштування в Німеччині відповідно до умов договору. На виконання договору надані усі відповідні документи: повідомлення про роботу від 05.04.2019, інфо-лист від 05.04.2019, контракт-запрошення від 20.02.2019.

Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.12.2018 сторони уклали договір про надання інформаційно-консультаційних послуг з питань тимчасового працевлаштування студента в Німеччині №222.

На підставі цього договору позивач, як - Виконавець, зобов`язався надати, а відповідачка, як Замовника, прийняти та оплатити на умовах та в порядку, передбачених договором, інформаційно-консультативні послуги з питань тимчасового працевлаштування Замовника в Німеччині на період канікулярної відпустки.(п. 1.1. Договору)

Згідно п.2.1. і п. 2.2. Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 16.01.2019 вартість послуг визначена п. 2.1 Договору становить у сумі 249 євро та підлягає сплаті замовником не пізніше 15.07.2019 (п.2.2 Договору).

На підставі зазначеного договору позивач, як - Виконавець, здійснив інформаційно-консультаційні послуги для Замовника, відповідачки по справі. Так позивачем виконані умови договору та надані відповідні послуги, про що 22.05.2019 між сторонами складений акт здачі-прийняття робіт №124. Згідно акту виконавець надав Замовнику повідомлення про роботу від 05.04.2019, інфо-лист від 05.04.2019, контракт-запрошення від 20.02.2019. У акті також сторони визнали, що Замовник не сплатив за надані послуги у сумі 7 873,38 грн., та зобов`язується сплатити згідно умов договору.

Встановлені факти підтверджуються зазначеними договором, додатком до нього, актом, повідомленням, інфо-листом, запрошенням,копії яких додані до справи.

Також встановлено, що згідно п. 7.3 Договору сторони дійшли згоди, що договір може бути розірваний за домовленістю сторін, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Згідно п.6.7 за несвоєчасну сплату послуг, передбачених цим договором або Додатковими угодами до нього, Замовник сплачує Виконавцю за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення до дня повного виконання зобов`язання.

Всупереч положенням ст.ст. 81-84 ЦПК України відповідачка не надала доказів на підтвердження заперечень та спростування доказів наданих позивачем. Відповідачкою не надано належних доказів розірвання договору між сторонами.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 526, 530, 546, 547, 610, 625, 651, 901, 903 ЦК України.

Згідно із ст.ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим відповідачка не надала доказів на підтвердження існування згоди сторін про розірвання договору, не надано відповідної додаткової угоди. Таким чином твердження відповідачки про розірвання договору нічим не доводяться та не мають відповідних наслідків.

Поряд з цим слід звернути увагу на наступне. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

З встановлених обставин та наведених положень закону вбачається, що позивач має право на отримання від відповідачки оплати наданих послуг у сумі 7 873,38 грн., на сплату трьох відсотків річних та пені. Так за період 15.07.2019 по 14.11.2020 три відсотки річних становить 78,30 грн.. За цей же період пеня становить 910,08 грн., як нараховані позивачем.

Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Втім таке є правом суду, а не обов`язком.

З обставин справи вбачається, що між сторонам є спір. Суд визнав наявність порушення прав позивача, а тому задовольнив вимоги саме про стягнення боргу, процентів та пені. Згідно умов договору пеня нараховується до моменту виконання зобов`язання замовником (п.6.7). Разом з цим законодавством передбачене зменшення пені судом (ст.551 ЦК України). Втім при ухваленні рішення про стягнення пені після рішення суду у подальшому позбавить відповідачку звернутися до суду про застосування такої норми.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені витрати.

На підставі викладено і керуючись ст.ст. 5, 12, 42, 77-80, 141, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на корить фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , код рнокпп НОМЕР_2 ), борг у сумі 7 873,38 грн., пеню у розмірі 910,08 грн., відсотки річних 78,30 грн., відшкодування витрат у сумі 768 грн. 40 коп., а всього 9 630 грн. 16 коп..

Відмовити у задоволенні подову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення у частині стягнення пені та процентів до повного виконання зобов`язання.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 31.01.2020.

Суддя В.Г. Костенко