Справа № 442/1723/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/1540/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року Львів

Справа № 442/1723/19

Провадження № 22ц/811/1540/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргупредставника ОСОБА_4 - ОСОБА_1

на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Дорогобич 12 березня 2020 року у складі судді Грицай М.М.,

у справі

за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

встановив:

14 березня 2019 року позивач звернулася з позовом, у якому просить визнати відповідача батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з нього аліменти на сина в розмірі ј частини всіх видів його доходу. В обґрунтування позову посилається на те, що з січня 2018 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації. Вказує, що відповідач наполягав на проведенні експертизи для підтвердження факту батьківства. Стверджує, що відповідач є батьком дитини, однак він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, а тому запис про батька дитини був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України. Вважає, що відповідач, будучи батьком дитини, зобов`язаний утримувати її та надавати належну матеріальну допомогу. Просить позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2020 рокупозов задоволено.

Визнано, що ОСОБА_4 є батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_5 в розмірі ј частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує представник відповідача - ОСОБА_1 . Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду змінити, стягувати з ОСОБА_4 аліменти на ОСОБА_5 з дня набрання рішенням суду законної сили. Вказує, що стягнення аліментів з дня подання позову застосовується, якщо позивач заявив таку вимогу та надав як доказ свідоцтво про народження дитини, у якому батьком дитини записано відповідача, або рішення суду про визнання батьківства, яке набрало законної сили.

18 травня 2020 року позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

З матеріалів справи, а саме з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками зазначено: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України № 4 від 11 травня 2019 року за № 6 вбачається, що батько - ОСОБА_6 ( записаний зі слів матері), мати - ОСОБА_2 .

З довідки про склад сім`ї, виданої Центром надання адміністративних послуг Дрогобицької міської ради 11 лютого 2019 року вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , входить син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за цією ж адресою.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення і отримує державну допомогу у зв`язку з народженням сина.

З висновку № 10/940 від 11 грудня 2019 року Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, вбачається, що ОСОБА_4 , може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ймовірність складає 99,999999 %.

Згідно із ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 128 цього Кодексу за відсутності заяви (право на подання якої встановлено статтею 126 СК України), батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття; особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягувати щомісячно, суд враховує матеріальне становище сторін; рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини; вимоги розумності та справедливості.

Суд першої інстанції вірно визначив розмір аліментів 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати інтересам дитини, враховуючи її вік та матеріальні потреби.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З висновками суду першої інстанції, що аліменти належить стягувати з 14 березня 2019 року, тобто з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, належить погодитися.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи; судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2020 року залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 11 серпня 2020 року.

Головуючий

Судді