Справа №:2604/728/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою Національної академії Національної гвардії України, боржник - ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання,

у с т а н о в и в:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі по справі № 2604/728/2012 за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство внутрішніх справ, Головне управління внутрішніх військ МВС України, Факультету внутрішніх військ Навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби Національної академії внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, посилаючись на те, що 16.03.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення щодо стягнення з відповідача суму витрат у розмірі 6 022,62 грн. на користь Факультету внутрішніх військ Навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби Національної академії внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України. 20.03.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, який був пред`явлений для виконання до Дніпровського РУЮ у м. Києві. 23.04.2019 року вони звернулись до виконавчої служби щодо надання інформації по виконанню рішення, та 23.04.2019 року отримали відповідь про те, що 28.06.2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Однак, виконавчий лист на їх адресу не надходив. У зв`язку з викладеними обставинами, та у зв`язку з тим, що судове рішення не виконано, просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на для пред`явлення.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи сповіщалися згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов на наступного.

Встановлено, що 16.03.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 2604/728/2012 за позовною заявою Заступника військового прокурора Центрального регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство внутрішніх справ, Головне управління внутрішніх військ МВС України, Факультету внутрішніх військ Навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби Національної академії внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, яким вирішено стягнуто кошти у сумі 6 022,62 грн.

Для примусового виконання рішення суду був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений для виконання.

04.04.2013 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження, та 28.06.2013 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Однак, виконавчий лист стягувачем не отримувався.

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року (зі змінами від 28.11.2002 року), що діяв на час видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.

Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

Враховуючи вимоги законодавства, та те, що рішення суду не виконано до цього часу, суд вважає, що заява є обґрунтована та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву Національної академії Національної гвардії України, боржник - ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 2604/728/2012 за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство внутрішніх справ, Головне управління внутрішніх військ МВС України, Факультету внутрішніх військ Навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби Національної академії внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа (дублікат) № 2604/728/2012 щодо боржника ОСОБА_1 по справі за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство внутрішніх справ, Головне управління внутрішніх військ МВС України, Факультету внутрішніх військ Навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби Національної академії внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: