Справа № 138/48/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 вересня 2020 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря - Дешевої В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року з Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 127490,48 грн за кредитним договором б/н від 11 березня 2011 року (далі - кредитний договір) та судові витрати.

У обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного кредитного договору, відповідач отримала кредит у розмірі 4300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua,складає між нею та позивачем договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленому сторонами розмірі. У свою чергу, відповідач зобов`язання за договором не виконала, оскільки своєчасно не надавала позивачу кошти для погашення кредиту, у зв`язку із чим станом на 30 листопада 2019 року відповідач має заборгованість в сумі 231698,20 грн, з яких: 4284,69 грн - заборгованість за кредитом; 222413,51 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 5000,00 грн - заборгованість за пенею. Однак, оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 127490,48 грн заборгованості, з яких 4284,69 грн. - заборгованість за кредитом та 123205,79 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 11.03.2011 по 29.03.2019 та судові витрати.

Ухвалою судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

Представник позивача Леонтьєв В.В. у заяві від 14.09.2020 просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує протии ухвалення заочного рішення (а.с. 158).

Відповідач повідомлена про розгляд справи належним чином. 15.09.2020 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та просила відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, підтримує заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 161).

У поданому 29 квітня 2020 року відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що вважає позовну заяву небгрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, вказавши, що в анкеті-заяві від 11 березня 2011 року процентна ставка не зазначена, умовами договору не передбачено відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її розміру, Умови та Правила надання банківських послуг, згідно з якими банк може самостійно встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, нею не підписувались та не містить дати підписання представником позивача. Підтвердження того, що саме ці Умови та Правила були додатком до підписаної нею анкети-заяви відсутні, витяг з Тарифів обслуговування картки «Універсальна» не містить підпису позичальника, документ не датований, тому їх не можна вважати складовою частиною договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити і зносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також просить суд звернути увагу на позовну давність відповідно до ст. 256, 257, 258, 261, ЦК України (а.с. 75-81).

18.05.2020 представник позивача Ванжа Н.В. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому, зазначаючи, що укладений між сторонами договір є чинним, а заперечення відповідача необґрунтованими, просить позов задовольнити, зокрема вказавши, що згідно виписку по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконувала зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона була обізнана з умовами кредитування. Стосовно строків позовної давності, зауважила, що відповідно до Правил користування карткою строк її дії вказано на лицьовій стороні картки (місяць та рік); картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, отже, строк пере випущеної картки - 07.2016, тому на думку представника позивача, при зверненні до суду позивачем дотримано строк позовної давності (а.с.89-103).

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Відповідно до укладеного між сторонами договору, оформленого у вигляді анкети-заяви відповідача від 11 березня 2011 року про приєднання до «Умов і правил надання банківських послуг», а також «Тарифів Банку», остання отримала кредит у розмірі 4300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11).

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті www.privatbank.ua, ПАТ КБ «Приватбанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила банківських послуг, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом в заяві.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Так, відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг).

Згідно з пунктом 2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн позичальник сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил).

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов і правил, боржник доручає банку списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Власник карти зобов`язаний стежити за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 1.1.2.1.9 Умов та правил.

Овердрафт (п.1.1.1.63 договору) - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

На підставі п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесення зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua., розміщення інформації у відділеннях банку, інші канали зв`язку.

Відповідно до п. 1.1.2.1.6 Умов та правил, у разі незгоди із змінами Правил та/або Тарифів, позичальник зобов`язується звернутися до банку для розірвання договору та погасити виниклу заборгованість.

Позивач (банк) свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленому сторонами розмірі.

У свою чергу, відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконала, оскільки своєчасно не надавала позивачу кошти для погашення кредиту, у зв`язку із чим станом на 30 листопада 2019 року відповідач має заборгованість в сумі 231698,20 грн, з яких: 4284,69 грн - заборгованість за кредитом; 222413,51 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 5000,00 грн - заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с. 7-10). З цього ж розрахунку вбачається, що сума до стягнення становить 127490,48 грн, з яких 4284,69 грн. - заборгованість за кредитом та 123205,79 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 11.03.2011 по 29.03.2019. Окрім того, з вище вказаного розрахунку вбачається, що відповідач скористалася карткою, отримавши готівкові кошти, останнє поповнення картки відбулося 15.01.2016.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вимоги ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 ст. 615 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Вимогами ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК Україн).

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві, суд вважає за необхідне зазначити, що судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем договору, оформленого у вигляді анкети-заяви відповідача від 11 березня 2011 року про приєднання до «Умов і правил надання банківських послуг», а також «Тарифів Банку», відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується її підписом у вказаній заяві. Вказані обставини не спростовано.

Поряд з цим, позивачем подано заяву, в якій остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском строку позовної давності, так останній платіж відповідачем здійснено 15 січня 2016 року, таким чином, строк позовної давності сплинув 15 січня 2019 року.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша ст. 530 ЦК України).

За змістом частини третьої ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно дост.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертаст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст. 253 ЦК Українип еребіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж за вказаним договором було проведено позивачем 15 січня 2016 року (а.с. 7-10).

Судом встановлено, що із позовом позивач звернувся до суду 10 січня 2020 року ( а.с. 2) , тобто із пропуском трьохрічного строку. Вказані обставини у своїй сукупності вказують на те, що трьохрічний строк позовної давності сплив, відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Встановлені судом обставини відповідають правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 202/26885/13-ц.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у позові у зв`язку із спливом строків позовної давності.

У зв`язку з тим, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 253-257, 260, 261, 509, 526, 527, 530 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2020 року.

Суддя І.В.Войнаровський