Справа № 2/2321/406/12
Номер провадження № 6/708/16/20
УХВАЛА

10 серпня 2020 року

Чигиринський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Попельнюха А. О.,

при секретарі - Тендітній Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи свою заяву тим, що рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 25.10.2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги були задоволені. Рішенням суду стягнуто на користь позивача заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку № 003-23048-280308 від 28.03.2008 в розмірі 7 369,75 грн. та судовий збір в розмрі 214,60 грн.

23.04.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» укладено Договір про відступлення права вимоги № 2230/К. Вказаний договір укладено відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), які проводилися у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з метою продажу майна неплатоспроможного банку, результати визначеного аукціону було оформлено Протоколом електронних торгів №UA-ЕА-2020-03-23-000001-b від 13.04.2020 року.

До складу лоту, що виставлявся на вказані відкриті торги, увійшли: права вимоги за 18889 беззаставними кредитними договорами. Відповідно до Додатку № 1 до договору (позиція № 7921) увійшло право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі Договору про надання кредиту № 003-23048-280308 від 28.03.2008 року.

Умовами Договору передбачено, що ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС" набуває усі права кредитора за Основними договорами в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4. Відповідно до п. 4 Договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до умов цього Договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 2 264 147,00 грн., що становлять ціну договору.

ТОВ "ФК "ПАРІС" було сплачено вказану грошову суму на користь ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" у повному обсязі, тому просить суд замінити позивача у справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором з ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" на ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС", замінити стягувачач з ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" на ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС", замінити сторону виконавчого провадження у виконавчому листі, замінити стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника.

Учасники справи в судове засідання не з?явились. Заявник просив суд провести розгляд заяви у відсутність представника.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про день та час розгладу заяви повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог статті 442 Цивільного процесуального кодексу України неявка учасників не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, тому суд проводить розгляд заяви у відсутність учасників.

Дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч. 2 ст. 442 ЦПК України).

Підставою звернення до суду із заявою про заміну сторони позивача та стягувача зазначено факт укладення між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (позивач, стягувач) та ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» (заявник) договору про відступлення прав вимоги № 2230/К від 23.04.2020 року, який був укладений за наслідками проведеного електронного аукціону.

Частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України визначені підстави заміни кредитора у зобов?язанні, до яких зокрема законодавцем віднесені такі випадки:

- передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

- правонаступництва;

- виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

- виконання обов?язку боржника третьою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов?язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов?язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

На підставі ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов?язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З наданого суду договору про відступлення права вимоги № 2230/К від 23.04.2020 року, укладеного між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (Банк) та ТОВ «ФК «ПАРІС» (Новий кредитор), встановолено, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами тощо), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором (п. 1 Договору).

Відповідно до п. 2 Договору про відступлення права вимоги № 2230/К від 23.04.2020 року за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пунтку 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов?язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0 % річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов?язань за Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов?язань за Основними договорами, право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі в зборі кредиторів Боржників. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

Сторони підтверджують, що після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 4 Договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього договору, новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 2 264 147 грн.

Факт оплати ціни договору підтверджено заявником копією платіжного доручення № UA95339075 від 16.04.2020 року, з якої судом встановлено, що ТОВ "ФК "ПАРІС" сплатило на користь ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" за придбання активів грошові кошти в сумі 2 264 147 грн., що відповідає вимогам п. 4 Договору.

Натомість аналізуючи надані докащи в сукупності суд також зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у бідь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підставі ч. 1 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Щодо вказаних правовідносин Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2018 року по справі № 909/968/16 надала такі висновки щодо застосування норм права.

Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що:

а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором);

б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги);

в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника;

г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату;

д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо;

е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги.

Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність (п. 106 Постанови ВП ВС від 11.09.2018).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про неможливість визначення дійсного характеру правовідносин між АТ "ДЕЛЬТА БАНК" та ТОВ "ФК "ПАРІС", а також правові наслідки укладення договору № 2230/К від 23.04.2020 року. Вказані висновки обґрунтовані тим, що суду не надані докази загального розміру прав вимоги, які на підставі укладеного договору перейшли до нового кредитора ТОВ "ФК "ПАРІС". Оскільки в пункті 2 договору від 23.04.2020 року зазначено про наявність Додатку № 1, в якому зазначено загальний розмір відступлених прав вимоги за цим договором. У свою чергу суду надано витяг з додатку № 1 до договору № 2230/К від 23.04.2020 року щодо боржника ОСОБА_1 . Проте вказаний доказ не містить інформацію про розмір набутого права вимоги до боржника ОСОБА_1 , вартість набуття такого права вимоги, відсутня інформація про загальний розмір відступлених прав вимоги та їх вартість. За таких обставин суд не має об`єктивної можливості визначити характер такого договору (договір цесії чи договір факторингу), перевірити дотримання сторонами договору вимоги законодавства щодо форми, змісту, суб`єктного складу договору відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що заява заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 442 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Головуючий А. О. Попельнюх