Провадження №2-о/760/260/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою і просить встановити факт її проживання однією сім`єю з її матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини в квартирі АДРЕСА_1 .

Посилається в заяві на те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її матір`ю.

Ще за життя мати склала заповіт, яким заповіла їй гаражний бокс номер НОМЕР_1 в ОК «Корт», що розташований по АДРЕСА_3.

26 квітня 2017 року вона, як спадкоємець за заповітом, звернулася до державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фролової А.О. від 20 липня 2017 року ї й було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відмова мотивована тим, що вона пропустила 6-ти місячний термін для прийняття спадщини і відсутні інші докази фактичного прийняття спадщини.

Зазначає, що мати була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та мешкала за вказаною адресою до вересня 2012 року.

В вересні 2012 року вона забрала матір в Київ, оскільки, враховуючи вік та стан здоров`я останньої, їй було важко жити одній у будинку та обслуговувати себе.

З цього періоду часу і до смерті мати проживала разом з нею.

Встановлення вищевказаного факту потрібно їй для реалізації права, як спадкоємця за заповітом на отримання спадщини.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи - Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ст. ст. 94, 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 липня 2016 року виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві / а.з. № 10984 /, а також Свідоцтвом про народження заявника ід 05 липня 1959 року виданим Жовтневим відділом РАЦС у м. Києві.

19 лютого 2016 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла заявнику гаражний бокс номер НОМЕР_1 в ОК «Корт», що розташований по АДРЕСА_3.

З 2012 року заявник проживала з померлою однією сім`єю.

На підтвердження цього надала до суду довідку № 688218178 від 28 серпня 2020 року, видану КНП «Київська міська клінічна лікарня № 12» про пребування на лікуванні та смерть ОСОБА_3 , а також довідкою Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №6», якою підтверджується перебування померлої в 2016 році на лікуванні.

Крім того, зі Свідоцтва про смерть спадкодавця вбачається, що воно видано 15 липня 2016 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Тобто, спадкодавець померла в м. Києві і реєстрація її смерті також відбулася в м. Києві.

/ а.с. 13 - 15; 31 - 32/

Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фролової А.О. від 20 липня 2017 року ї й було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини.

/ а.с. 8 - 9 /

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом (стаття 1261 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Постійне проживання заявника однією сім`єю з матір`ю з 2012 року підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 01 липня 2020 року в справі № 222/1109/17 / провадження № 61-43496св18/, а також у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Виходячи з цього та викладеного вище суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Керуючись ст. 3 СК України, ст.ст.76, 77, 79, 81,94, 223, 293, 315-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в квартирі АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 вересня 2020 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва