Номер провадження 22-ц/804/2556/20
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/2556/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Гладуха О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2020 року цивільну справу №219/13440/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину (головуючий у 1 інстанції суддя Медінцева Н.М.),

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування зазначила, що з 11 липня 2012 року вони перебували у шлюбі, який рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачем та перебувають на її утриманні. На підставі рішення суду відповідач сплачує їй аліменти на утримання дітей.

Але їх донька ОСОБА_3 з 2018 року хворіє, їй встановлено діагноз: новоутворення лівої скронев-підкіркової ділянки головного мозку (дифузна астроцитома), правобічний геміпарез. 20 грудня 2018 року їй була зроблена хірургічна операція часткове видалення пухлини лівої скроневої ділянки. З грудня 2018 року по жовтень 2019 року нею на лікування та реабілітацію дитини було витрачено більше ніж 57800 грн. Але відповідач відмовляється від своєї участі у додаткових витратах на лікування дитини. У зв`язку з чим, вона просила стягнути з відповідача 28894 грн. понесених нею додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_3 .

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2020 року позовні вимоги було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , що викликані її хворобою, у розмірі 20581 грн. 50 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів зазначає, що позивачем не доведена сума понесених нею витрат на лікування дитини, не зазначено з чого саме складаються додаткові витрати (ліки, призначені саме за рецептом лікаря, вартість та кількість процедур тощо). За наданими чеками неможливо ідентифікувати особу позивачки. Крім того, понесені нею додаткові витрати фактично були компенсовані благодійним внеском підприємства, де працюють позивач та відповідач. Придбання для дитини нових гаджетів та меблів не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами. Також зазначає, що витрати позивача на оренду квартири у м.Києві також не була обумовлена необхідністю, оскільки у лікарні батькам надається місце для перебування з дитиною, а після виписки доньці було призначено спостереження за місцем проживання.

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення судового відправлення на ім`я відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 . Відповідно до частини 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням на лікарняному до 09.11.2020 року.

Судова колегія враховує, що цивільна справа перебуває в проваджені судів першої та апеляційної інстанції з листопада 2019 року. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження. Сторонами завчасно отримані копії процесуальних документів. Відповідачем апеляційний про причини неявки не повідомлено.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За таких обставин, відсутність представника відповідача не позбавляє сторону можливості прийняти участь у судовому засіданні особисто.

Наведене свідчить про відсутність перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

В той же час судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 372 ЦПК України).

За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи тривалий час розгляду справи та з метою дотримання встановлених ст.. 371 ЦПК України строків розгляду апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та його представника, явка яких у судове засідання апеляційного суду не визнавалась обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суд підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дану дитину в разі спору.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що сторони з 11 липня 2012 року перебували у шлюбі, який розірвано заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року; мають трьох спільних неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, у тому числі доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.12.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частина всіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючі з 24.10.2014 року і до досягнення дитини повноліття.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 186053 від 24 грудня 2018 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 03.12.2018 року по 24.12.2018 року. Встановлено діагноз захворювання - новоутворення лівої скронев-підкіркової ділянки головного мозку: (дифузна астроцитома), правобічний геміпарез. Проведена хірургічна операції 12 грудня 2018 року, а саме часткове видалення пухлини лівої скроневої ділянки. Зазначено, що дитина виписується для подальшого лікування згідно рекомендацій дитячого онколога Інституту рака, спостереження невролога за місцем проживання. В послідуючому контрольна МРТ головного мозку з контрастом і консультацією нейрохірурга.

З копії виписного епікризу відділення променевої терапії центру радіології НДСЛ «Охматдит» вбачається, що ОСОБА_3 поставлений діагноз: дифузна астроцитома (G2) лівої скронево-підкіркової ділянки головного мозку, стан після хірургічного лікування (12 грудня 2018 року), курсу хіміо-променевої терапії. Кл.гр.2. також у цьому епікризі зазначено, що дитина проходила післяопераційний курс променевої терапії за радикальною програмою на апараті лінійний прискорювач електронів ELEKTA Synergy S з 24 січня 2018 року по 04 березня 2019 року. Отримала 3D-CRT на ділянку rest tumor головного мозку РОД-1.8 Гр до СОД-50,4 Гр на фоні темозоломіду 75мг/м2 у дні опромінення. Лікування перенесла задовільно, рекомендовано подальше лікування та спостереження профільними спеціалістами за місцем проживання.

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06.06.2019 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 31.05.2019 року по 06.06.2019 року. Їй була призначена супровідна терапія, яка полягала з прийому супрастін, діакарб, аспаркам, ентеросгель, внаслідок чого у дитини була побічна реакція у вигляді шкіряного свербежу. Також їй були призначені лікувальні рекомендації: спостереження дитячого онколога за місцем проживання, діакарб, аспаркам, супрастін. Відповідно до наданих чеків зазначені засоби були придбані позивачем для своєї дитини.

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого НДСЛ «ОХМАТДИТ» ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікування з 02.07.2019 року 09.07.2019 року.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

З копії чеків, які додані до позову, вбачається, що позивачем у період з грудня 2018 року по жовтень 2019 року було витрачено на придбання медичних препаратів в загальному порядку 30870 грн. 45 коп., на придбання взуття -2165 грн, на придбання ноутбуку, додатків до нього - 14898 грн 90 коп., на придбання сумки для ноутбуку - 559 грн 00 коп., на придбання ліжка - 3967 грн. 00 коп., на сплату оренди житла у м. Києві 11.09.2019 року 3030 грн. та у період з 07.10.2019 року по 14.10.2019 року 2600 грн. Крім того, на а.с.20-21 наявні копії чеків, які у зв`язку з якістю виконання є нечитабельними та не були прийняти судом першої інстанції у якості належних та допустимих доказів.

Згідно копії протоколу засідання комісії з надання нецільової благодійної допомоги на державному підприємстві «АРТЕМСІЛЬ» від 24 вересня 2019 року, вирішено надати ОСОБА_2 на лікування та реабілітацію дочки, нецільову благодійну допомогу в розмірі 20000 грн. та виплатити ОСОБА_2 з урахуванням суми податків 16625 грн.

До цього протоколу також додані заява позивача про надання їй нецільової благодійної допомоги на лікування дитини; копія видаткового касового ордеру від 25 вересня 2019 року на суму 16625 грн.; довідка, з якої вбачається, що позивач за місцем своєї праці нецільову благодійну допомогу з 01 січня 2019 року по 23 вересня 2019 року не отримувала.

З листа голови ППО ДП «Артемсіль» від 21 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 у період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року одержала матеріальну допомогу в ППО ДП «Артемсіль» в сумі 500 грн. без зазначення її цільового призначення..

За таких обставин, задовольняючі позовні вимоги частково, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст. 185 СК України, виходив з того, що сторони мають спільну неповнолітню дитину, яка за станом здоров`я потребує лікування; матеріалами справи підтверджується факт понесення позивачем додаткових витрат на дитину, викликаних хворобою, та дійшов обґрунтованого висновку щодо обов`язку відповідача, як батька дитини відшкодувати позивачу ? частину понесених нею витрат.

Проте визначая суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції невірно визначив розмір понесених додаткових витрат на дитину.

Положеннями Сімейного Кодексу України визначено декілька способів виконання обов`язку утримання дітей, зокрема статтею 185 СК передбачена участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Проте наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Судом апеляційної інстанції враховано, що матеріалами справи підтверджено необхідність тривалого лікування та реабілітації у зв`язку зі станом здоров`я дитини, що у розумінні статті 185 ЦК України є особливими обставинами, що зумовлюють додаткові витрати. Позивачем на підтвердження факту проведення лікування та придбання нею ліків надано медичну документацію (виписки з медичної карти, копії виписного епікризу тощо) та копії чеків, відповідно до яких у період з грудня 2018 року по жовтень 2019 року нею було витрачено на придбання медичних препаратів для дитини загальну суму 30870 грн. 45 коп.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що надані позивачем чеки ні є належними доказами та не підтверджують розміру понесених іншою стороною витрат.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Відповідачем не спростовується факт захворювання дитини та необхідності проведеного лікування. Позивачем надано достатньо доказів щодо придбання нею медичних препаратів, проте відповідачем не надано будь-яких доказів на їх спростування.

Крім того, позивачем надано копію рахунку на оплату по замовленню №4524 від 09.08.2019 року яким підтверджується придбання ліжка вартістю 3967 грн. 00 коп.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що зазначені витрати не пов`язані з особливими обставинами, а саме лікуванням та реабілітацією дитини, оскільки відповідно до рекомендацій наданий лікувальною установою НДСЛ «Охматдит» від 18.01.2019 року за підписом завідуючого відділення гострої реабілітації ОСОБА_7 та фізичного терапевта ОСОБА_8 після оперативного лікування рекомендовано нормалізувати режим сну і відпочинку. Позиціонування у ліжку (ортопедичне ліжко, подушка).

Апеляційний суд відхиляє довід апеляційної скарги, що додаткові витрати позивачу фактично були компенсовані благодійним внеском підприємства, де працюють обидві сторони, оскільки в розумінні ст.. 185 СК України участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) та факт надання матеріальної допомоги сторонніми особами не скасовує обов`язку відповідача, як батька дитини прийняти участь у додаткових витратах.

Проте апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що придбання ноутбука та гаджетів до нього не може вважатися додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами та не пов`язані з лікуванням дитини. В матеріалах справи відсутні відповідні медичні рекомендації щодо необхідності їх придбання. Крім того апеляційний суд погоджується, що позивачем не підтверджено, що витрати на оренду житла 11 вересня 2019 року та з 07 по 14 жовтня 2019 року було пов`язано саме з відвідуванням медичних закладів у м.Київ. Надана позивачем медична документація не містить інформації щодо проходження дитиною у вказаний період обстеження, лікування тощо.

Таким чином, рішення суду першої інстанції у частині стягнення суми компенсації понесених позивачем додаткових витрат на дитину підлягає зміні, та на користь позивача необхідно стягнути 17418 грн. 73 коп., що є ? від суми понесених нею витрат на лікування дитини, які підтверджено відповідними доказами (тобто 34837,45 грн. /2).

Згідно ч.13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Задовольняючі апеляційну скаргу відповідача частково, апеляційний суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та того, що позивач звільнений від сплати судового збору як особа, що подала позов про стягнення додаткових витрат на дитину, з урахуванням ставок судового збору, передбачених ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави суму судового збору у розмірі 410,48 грн. за подання позовної заяви та компенсувати відповідачу за рахунок Держави витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог у розмірі 536,88 грн. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає за можливе стягнути з компенсувати відповідачу за рахунок Держави різницю у сплаті судового збору у розмірі 126,40 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2020 року в частині розміру додаткових витрат на дитину, що підлягають стягненню з відповідача та розподілу судових витрат змінити, виклавши абзаци другий - третій рішення у наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , що викликані її хворобою, у розмірі 17418 (сімнадцять тисяч чотириста вісімнадцять) грн. 73 коп.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок Держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 126 (сто двадцять шість) грн. 40 коп.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.В. Агєєв

О.Д. Канурна

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2020 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян