ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4121/20 Справа № 199/4055/19 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення плати за проживання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення плати за проживання.

В обґрунтування позовних вимог, які зменшувалися в ході судового розгляду справи, ФОП ОСОБА_4 посилався на те, що йому на праві власності належить будівля гуртожитку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 04 липня 2000 року. До набуття позивачем права власності будівля гуртожитку використовувалася попереднім власником ВАТ Металургмаш у якості гуртожитку для тимчасового проживання одиноких осіб, які перебували з підприємством у трудових відносинах. З дати укладення ним договору купівлі-продажу гуртожитку в кімнатах площею 19,2 кв.м та 18,7 кв.м., зазначених у технічному паспорті на будівлю гуртожитку під №13 та №14 на другому поверсі мешкають та зареєстровані відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили, йому відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в реалізації права власності шляхом виселення відповідачів з гуртожитку. Правовою підставою проживання та користування відповідачами житловими кімнатами, зазначеними в рішенні суду від 27 жовтня 2016 року, визнаний ордер. На даний час правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачами з вини відповідачів не оформлені письмовим договором найму приміщення. Позивачем зазначається, що ним розроблений та затверджений типовий договір найму приміщень, визначена плата за проживання, порядок її оплати та порядок оплати комунальних послуг і запропоновано мешканцям гуртожитку укласти договір найму, проте всі вимоги щодо оформлення договірних правовідносин відповідачами були проігноровані; відповідачі систематично ухиляються від укладання договору найму займаних приміщень, хоча вони постійно користуються жилими приміщеннями, приміщеннями загального користування та комунальними послугами; за спожиті комунальні послуги і користування приміщеннями відповідачі сплачують не в повному обсязі, визначаючи розмір оплати на власний розсуд. У зв`язку з цим утворилася заборгованість за період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 41 636 грн. 70 коп., яка складається із: 4 300 грн. за січень 2019 року, 4600 грн. за лютий 2019 року, 4600 грн. за березень 2019 року, 4600 грн. за квітень 2019 року, 4600 грн. за травень 2019 року, 4544 грн. 60 коп. за червень 2019 року, 4532 грн. 40 коп. за липень 2019 року, 4 927 грн. 80 коп. за серпень 2019 року, 4 931 грн. 90 коп. за вересень 2019 року. На підставі викладеного ФОП ОСОБА_4 просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість з оплати за користування приміщенням у гуртожитку за період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 41 636 грн. 70 коп., та витрати за проведення експертизи у сумі 3603 грн. 60 коп.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року частково задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 . Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ФОП ОСОБА_4 (п/р НОМЕР_1 ПАТ УкрСиббанк МФО 351005 ІПН НОМЕР_2 ) заборгованість з оплати за користування приміщеннями у гуртожитку АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 41 636 грн. 70 коп., яка складається із: 4 300 грн. за січень 2019 року, 4600 грн. за лютий 2019 року, 4600 грн. за березень 2019 року, 4600 грн. за квітень 2019 року, 4600 грн. за травень 2019 року, 4544 грн. 60 коп. за червень 2019 року, 4532 грн. 40 коп. за липень 2019 року, 4 927 грн. 80 коп. за серпень 2019 року, 4 931 грн. 90 коп. за вересень 2019 року. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ФОП ОСОБА_4 (п/р НОМЕР_1 ПАТ УкрСиббанк МФО 351005 ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 256 грн. 13 коп. з кожного з відповідачів окремо. Відмовлено у задоволенні вимоги позову про стягнення витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять рішення суду від 17 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до Примірного Положення про користування гуртожитками, затвердженого Постановою КМУ від 20 червня 2018 року № 498, користування жилими приміщеннями в гуртожитках, що перебувають у власності, у процесі реалізації прав та виконання обов`язків їх власників здійснюється відповідно до положень Цивільного кодексу України, Законів України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та інших актів законодавства.

Згідно з п. 11 цього Положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані:своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.15 цього Положення особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору.

Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг).

Відповідно до ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Оскільки плата за проживання у гуртожитку, який не відноситься до державної або комунальної власності, на відміну від плати за житлово-комунальні послуги, відноситься до вільних цін, згідно з положеннями Закону України Про ціни та ціноутворення, таким чином суб`єкт господарювання є самостійним у визначенні розміру та розрахунку (порядку розрахунку) плати за проживання у такому гуртожитку.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановлено, позивач ФОП ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність з 04 жовтня 1999 року; види діяльності: 55.90 Діяльність інших засобів тимчасового розміщування, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням , 52.10 Складське господарство, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 81.21 Загальне прибирання будинків (т.1 а.с.25-28).

ФОП ОСОБА_4 є власником гуртожитку № НОМЕР_3 по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 липня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №9-2380. Право власності зареєстроване Дніпропетровським БТІ в реєстровій книзі № 630 за реєстровим №2235-448 (т.1 а.с.23, 24).

Пунктом 1 розділу 3 Положення про гуртожиток, затвердженого власником гуртожитку АДРЕСА_1 30 листопада 2018 року ФОП ОСОБА_4 , плата за проживання у гуртожитку складає 2150 грн. за місяць до 31 січня 2019 року.

З 01 лютого 2019 року плата за проживання у гуртожитку складає 2300 гривень за місяць за кімнату. Комунальні платежі сплачуються окремо і не входять в плату за проживання (т.1 а.с.59, 60).

Плата за проживання сплачується до 10 числа кожного поточного місяця в готівковій або безготівковій формі за наступний місяць та комунальні платежі до 5 числа поточного місяця за попередній (п.2 розділу 3 вказаного Положення).

Комунальні послуги світло (електрична енергія), теплова енергія, вода (холодна та гаряча), каналізація, вивіз сміття та ін. Мешканець сплачує послуги по окремо виставленим рахункам на підставі показників приладів та рахунків, виставлених комунальними підприємствами (п. 3 розділу 3 вказаного Положення).

Наказом ФОП ОСОБА_4 від 30 листопада 2018 року з 01 лютого 2019 року встановлена ціну на проживання у одній кімнаті на місяць 2300 грн. Комунальні платежі сплачуються окремо і не входять в плату за проживання (т.1 а.с.56).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження №912/02/19, складеного судовим експертом Харченком В.В. на предмет дослідження вартості орендної плати у кімнатах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , вартість орендної плати (тимчасового проживання) за місяць у вказаних кімнатах відповідно до наданих договорів на тимчасове проживання у будівлі гуртожитку АДРЕСА_1 складає 2300 грн. за кожну кімнату; вартість орендної плати за вказані кімнати складає: кімната №13 - 2149 грн., кімната №14 2149 грн. (т.1 а.с.107-115).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року у справі №199/1551/16-ц, яке набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в реалізації права власності шляхом виселення відповідачів з гуртожитку (т.1 а.с.30, 31).

Встановлено, відповідачі мали право користування кімнатами № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 вказаного гуртожитку згідно технічної документації та мали до 24 лютого 2020 року зареєстроване місце проживання у гуртожитку за вказаною адресою, що визнано та не заперечується сторонами.

З 24 лютого 2020 року відповідачі не зареєстровані та не проживають у вказаному гуртожитку (т.2 а.с.220-229).

Судом встановлено відповідачі ухилялися від укладання з позивачем договору на тимчасове проживання у гуртожитку та оплати за користування приміщенням за розрахунками, здійсненими позивачем (т.1 а.с.61-105).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що у зв`язку з порушенням зобов`язань з оплати за користування приміщенням у гуртожитку у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01 січня 2019 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 41 636 грн. 70 коп., яка складається з: 4 300 грн. за січень 2019 року, 4600 грн. за лютий 2019 року, 4600 грн. за березень 2019 року, 4600 грн. за квітень 2019 року, 4600 грн. за травень 2019 року, 4544 грн. 60 коп. за червень 2019 року, 4532 грн. 40 коп. за липень 2019 року, 4 927 грн. 80 коп. за серпень 2019 року, 4 931 грн. 90 коп. за вересень 2019 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у відповідачів перед позивачем є заборгованість за вказаний період часу з оплати за користування приміщенням у гуртожитку, яка ними добровільно не сплачується.

Позовні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з проведенням експертизи не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частині.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення плати за проживання.

Доводи апеляційної скарги щодо непогодження із встановленими позивачем тарифами з оплати комунальних послуг є необґрунтованими, оскільки гуртожиток, у якому були зареєстровані та проживали відповідачі, не є об`єктом державної або комунальної власності, а є власністю позивача та правовідносини у даній справі виникли з договору.

Доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності позовних вимог позивач спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді