Справа № 298/1110/19
Номер провадження 2/298/28/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі;

головуючої-судді Лютянської М.С.

при секретарі Коваль А.Ю.

за участю прокурора Безугла І.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Вишківської сільської ради Великоберезнянського району, третьої особи на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю, що знаходиться в с. Вишка в урочищі «Красія», Великоберезнянського району Закарпатської області. Свої позовні вимоги обгрунтовують тим, що з 2008 року і на даний час вони відкрито і безперервно користуються вказаною вище нежитловою будівлею. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вишківської сільської ради від 08 листопада 2019 року №318 надано дозвіл позивачам на поділ земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що знаходиться в користуванні згідно договору оренди землі ТОВ «Вішка». Наявність майна підтверджується виготовленим технічним паспортом на нежитлову будівлю від 11.06.2019 року. За весь період володіння і користування даним майном вони за свій рахунок утримують та ремонтують будівлю за власний кошт. На підставі викладеного позивачі просили визнати за ними право спільної часткової власності на вказану вище нежитлову будівлю.

01 жовтня 2019 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за повідомленням виконувача обов`язків керівника місцевої прокуратури про вступ прокурора у справу допущено прокурора Ужгородської місцевої прокуратури. 01 жовтня 2019 року Ужгородською місцевою прокуратурою подано відзив на позов.

30 квітня 2020 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за заявою керівника Ужгородської місцевої прокуратури було залучено як третю особу на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Також заявив клопотання про допит свідків, які можуть підтвердити той факт, що він та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , користуються даною будівлею вже тривалий час.

В судовому засіданні прокурор Безугла І.І. позов не визнала та просила у задоволенні такого відмовити.

У судове засідання представник Вишківської сільської ради не з`явився, однак в матеріалах справи знаходиться заява представника про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

У судове засідання позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують в повному обсязі.

Представник третьої особи на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , думку прокурора Безугла І.І., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 безперервно та відкрито володіють нерухомим майном-нежитловою будівлею(закладом громадського харчування), що знаходиться в с. Вишка в урочищі «Красія», Великоберезнянського району Закарпатської області більше 10 років, що підтверджується довідкою, виданою Вишківською сільською радою від 23.06.2020 року №59. Також копією рішення виконавчого комітету від 08.11.2019 року №318 підтверджується той факт, що позивачам надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, що знаходиться в користуванні ТОВ «Вішка» відповідно до договору оренди землі від 01.09.2005 року та додаткової угоди до даного договору від 01.01.2017 року з кадастровим номером :03:002:0015; надано дозвіл позивачам на надання частини земельної ділянки в суборенду для обслуговування нежитлової будівлі-закладу громадського харчування(кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »). Також технічним паспортом встановлено, що замовник технічної інвентаризації на нежитлову будівлю є ОСОБА_2 .

Окрім цього, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили той факт, що позивачі тривалий час, відкрито, безперервно користуються вказаною вище будівлею.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивачі добросовісно заволоділи чужим майном і понад 10 років продовжують відкрито, безперервно користуватися нежитловою будівлею, що за адресою:с. Вишка в урочищі «Красія», Великоберезнянського району Закарпатської області, суд вважає за можливе визнати за позивачами право спільної часткової власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст.76,81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст.16,328,344 Цивільного кодексу України,суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Вишківської сільської ради Великоберезнянського району, третьої особи на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 ) право спільної часткової власності в розмірі 50/100 на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 350,2 м.кв. за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з державного реєстру фізичних осіб -платників податків НОМЕР_1 ) право спільної часткової власності в розмірі 25/100 на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 350,2 м.кв. за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 ) право спільної часткової власності в розмірі 25/100 на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою урочище Красія с. Вишка, Великоберезнянського району Закарпатської області, загальною площею 350,2 м.кв. за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2020 року.

Головуюча: М.С.Лютянська