Номер провадження 2/754/321/20
18 серпня 2020 рокуДеснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової В.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -
Представник позивача - ПАТ «Страхова компанія «Уніка» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «УНІКА» суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 9 400, 18 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 1 921,00 грн. На обґрунтування вказаного позову зазначив, що 09.06.2017 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 був укладений Договір обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, оформлений полісом АК/6760058. 05.03.2018 року в м. Києві, вул. Кіквідзе, сталось ДТП за участю автомобіля Деу (д.р.н. НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Акура (д.р.н. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_3 (власник автомобіля - ОСОБА_3 )
Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 06.07.2018 ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України, в зв`язку з чим останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
15.06.2018 року на підставі полісу АК/6760058, заяви власника автомобіля «Акура» (д.р.н. НОМЕР_2 ) та складеного страхового акту № 00254440, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому власнику автомобіля в розмірі 9 400, 18 грн.
Таким чином, зважаючи на викладене до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи ОСОБА_1 компенсації в порядку регресу матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Акура» (д.р.н. НОМЕР_2 ), внаслідок ДТП.
Ухвалою від 19.02.2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, на підставі п. 1 ч. 6 ст. 19, ст. 274, ст. 279 ЦПК України, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за адресою останнього відомого місця проживання, що вказана в заяві.
Відповідно до матеріалів позовної заяви останнє відоме місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з реєстру територіальної громади м. Києва відповідач ОСОБА_1 за адресою вказаною в позовній заяві не зареєстрований - «Громадянина не знайдено».
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву, а відтак за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України.
З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за наявними у справі матеріалами.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 05.03.2018 року о 07 год. 45 хв., в м. Києві на вул. Кіквідзе, 27, керуючи автомобілем марки «Део» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п. 10.9 ПДР України, а саме: під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Акура», д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3 ) та залишив місце ДТП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, за неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно копії постанови Печерського районного суду м. Києва від 06.07.2018 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, було закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена в описовій частині постанови.
Вказана постанова набрала законної сили.
У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.
Розмір страхового відшкодування визначався на підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 87С/03/18 від 22.04.2018, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ «Акура» (д.н.з. НОМЕР_2 ) становить - 22 488, 10 грн., а вартість матеріального збитку 9 400, 18 грн.
12.06.2018 року до Позивача звернулась власниця автомобіля «Акура» (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 з заявою про виплату матеріального збитку.
15.06.2018 року на підставі полісу АК/6760058, заяви власника автомобіля «Акура» (д.р.н. НОМЕР_2 ) та складеного страхового акту № 00254440, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому власнику автомобіля в розмірі 9 400, 18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 028046.
Згідно з п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідно до п. 33.1.4 п. 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,
у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страхувальнику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Зазначені вимоги Закону Відповідачем не виконано.
Згідно приписів п. в ст. 38.1.1Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Таким чином, зважаючи на викладене до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи ОСОБА_1 компенсації в порядку регресу матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Акура» (д.р.н. НОМЕР_2 ), внаслідок ДТП.
Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для задоволення вимог позивача.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування обставин, якими керувався позивач при пред`явлені позову до суду.
А відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 9 400, 18 грн.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 1 921, 00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 990, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 82, 128, 141, 211, 247, 274, 279, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Суддя: