Справа № 191/1628/18
Провадження № 2/191/487/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

за участю секретаря - Куцевол Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Василівська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , про встановлення нікчемності заповіту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_4 є її рідним дядьком і він значний час проживав разом з нею. Позивач і її родичі постійно надавали ОСОБА_4 фінансову і моральну допомогу, потім він переїхав до рідної сестри ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті позивач звернулася до державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак 02 лютого 2017 року їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що ОСОБА_4 за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_6 . Позивач вважає вказаний заповіт нікчемним, оскільки він особисто заповідачем ОСОБА_4 не підписаний. Також вказаний заповіт не складавсЯ секретарем сільської ради ОСОБА_7 в приміщення Василівської сільської ради і відповідно не вручався у вказаному приміщенні ОСОБА_4 для ознайомлення. 91-но річний ОСОБА_4 мав фізичні вади і не міг самостійно прочитати і підписати заповіт, тим більше, що він не володів українською мовою, у зв`язку з чим заповіт повинен бути посвідчений при свідках. Позивач також посилається на те, що Василівська сільська рада не приймала рішення про покладення обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій на секретаря виконкому ОСОБА_7 . Просить суд встановити нікчемність заповіту від імені ОСОБА_4 , який посвідчений 19 липня 2017 року секретарем Василівської сільської ради Білою В.А., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 704,80 грн.

Представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що заповіт від імені ОСОБА_4 посвідчений належним чином у передбаченому законом порядку. Також зазначила, що посилання позивача на те, що ОСОБА_4 не підписував заповіт і не володів українською мовою є лише припущеннями, які не доведені належним чином. Посилання позивача на те, що вона постійно надавала фінансову і моральну допомогу ОСОБА_4 не відповідає дійсності, оскільки навпаки за час проживання ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 він утримувався в нелюдських умовах, проживав в прохідній кімнаті, належні йому грошові кошти від продажу квартири позивач і її родичі використали на особисті потреби, забирали у ОСОБА_4 всю пенсію, до столу його підпускали лише коли всі поїдять. У рідної сестри ОСОБА_5 . ОСОБА_4 опинився після того, як його хворого кинули біля паркану і поїхали. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

В подальшому представник позивача надала суду письмові пояснення, де зазначила, що надане суду копія Розпорядження Василівського сільського голови від 03 січня 2017 року, яким ОСОБА_7 надані повноваження вчиняти нотаріальні дії, а також копія листа «Про затвердження розпоряджень, складених в міжсесійний період» не можуть братися судом до уваги, оскільки вони не посвідчені належним чином, не зазначено, що це копії. Також посилається на те, що голова сільської ради не уповноважений вирішувати питання про покладення обов`язків вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі повноваження має відповідний орган місцевого самоврядування. Вважає, що секретар ОСОБА_7 вправі була б посвідчувати заповіти при наявності рішення Василівської сільської ради про уповноваження її на вчинення такої дії. Крім того, виходячи з положень ч.6 ст.59 Закону України «Пронотаріат», виконавчим органом сільської ради є її виконавчий комітет, у зв`язку з чим саме виконавчий комітет Василівської сільської ради мав повноваження покласти на посадову особу цього органу місцевого самоврядування функції щодо вчинення нотаріальних дій, чого у даному випадку не було. Також посилається на те, що заповіт секретарем Білою В.А. був посвідчений не на її робочому місці, а за місцем знаходження ОСОБА_4 , тобто в с.Варварівка, де діє Варварівська сільська рада і наявна певна уповноважена особа на вчинення нотаріальних дій, що свідчить про посвідчення заповіту поза межами нотаріального округу. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явилася, доручивши представництво своїх інтересів в суді представникові.

Відповідач і її представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача завчасно надала письмову заяву про розгляд справи без їх участі. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Треті особи в судове засідання не з`явилися по невідомим суду обставинам.

Допитана у судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_8 пояснила, що вона склала висновок почеркознавчої експертизи №582-19 від 06 серпня 2019 року і рукописний запис та підпис в заповіті були здійснені особисто ОСОБА_4 .

Під час судового розгляду справи судом були оглянуті письмові докази по справі.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення представника позивача, експерта, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_4 мав зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 .

Згідно копії заповіту 19 липня 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 лютого 2017 року ОСОБА_1 державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з наявністю іншого спадкоємця за заповітом - ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеним у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

У ст.1251 ЦК України зазначено, що якщо у населеному пункту немає нотаріуса, заповіт, карім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як було встановлено під час розгляду справи заповіт, складений від імені ОСОБА_4 , був посвідчений секретарем Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Білою Валентиною Антонівною 19 липня 2017 року.

Вказаний заповіт складений у письмовій формі, у ньому зазначено час і місце його складання.

Посилання позивача на те, що вказаний заповіт особисто не підписаний ОСОБА_4 спростовується висновком судової почеркознавчої експертизи №582-19 від 06 серпня 2019 року, згідно якого експертом зазначено, що досліджуваний ним у заповіті рукописний запис та підпис: «Мною, гр. ОСОБА_9 , текст заповіту прочитано вголос і власноручно підписано (підпис) ОСОБА_4 » - виконані саме ОСОБА_4 і будь-яких ознак наслідування почерку та підпису ОСОБА_4 не виявлено.

Отже, вказаний заповіт був прочитаний і особисто підписаний ОСОБА_4 , у зв`язку з чим посилання позивача на те, що ОСОБА_4 заповіту не підписував є необґрунтованими.

Як вбачається з протоколу допиту секретаря Василівської сільської ради ОСОБА_7 дійсно заповіт нею був складений в приміщенні сільської ради на прохання ОСОБА_4 , а підписаний заповіт був вдома у його племінниці в с.Варварівка Синельниківського району Дніпропетровської області. При цьому ОСОБА_4 особисто прочитав і підписав заповіт, що свідчить про те, що зміст заповіту відповідав його внутрішній волі.

Отже, мав місце факт підписання заповіту за межами робочого місця секретаря ОСОБА_7 , однак вказаний факт не свідчить, що права ОСОБА_4 були порушені і це не вплинуло на зміст заповіту.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_4 не володів українською мовою, у зв`язку з чим при посвідченні заповіту необхідно було залучати свідків, суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з копії паспорту померлого ОСОБА_4 , останній народився в с.Василівка Синельниківського району Дніпропетровської області і був громадянином України.

Жодних доказів тому, що ОСОБА_4 не володів українською мовою суду не надано, а показання ОСОБА_7 навпаки свідчать, що ОСОБА_4 особисто прочитав заповіт і поставив в ньому свій підпис, у зв`язку з чим факт не володіння ним українською мовою є недоведеним.

Необґрунтованими суд вважає і посилання позивача на те, що секретар Василівської сільської ради Біла В.А. вчинила нотаріальну дію шляхом посвідчення заповіту за межами нотаріального округу - в с.Варварівка, а не в с.Василівка-на-Дніпрі.

Так, згідно копії паспорту ОСОБА_4 останній мав постійне зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим і посвідчення заповіту повинно відбуватися посадовою особою того нотаріального округу, де заповідач має місце реєстрації, тобто посадовою особою Василівської сільської ради.

Посилання позивача на те, що сільський голова Василівської сільської ради не мав право видавати розпорядження з приводу наділення секретаря виконкому Василівської сільської ради ОСОБА_7 повноваженнями на вчинення нотаріальних дій не може бути прийняте як підстава для визнання заповіту нікчемним.

Так, вказане Розпорядження №2-р від 03 січня 2017 року не було оскаржене, було діючим і не скасовано, а оцінка його законності не є предметом розгляду вказаної цивільної справи.

Необґрунтованими є і посилання представника відповідача на неналежне засвідчення копії Розпорядження сільського голови, оскільки у разі наявності сумнівів щодо достовірності доказу, копія якого надана суду, суд має право оглянути оригінал такого доказу, але зі сторони відповідача жодних клопотань з цього приводу суду не надано.

Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 704,80 грн. стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 1233, 1247, 1251, 1257 ЦК України,ст.37 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.11, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Василівська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , про встановлення нікчемності заповіту відмовити.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його повного складення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлене у повному обсязі 14 вересня 2020 року.

Суддя: Ю. В. Гречко