Справа №: 671/970/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в особі судді Павлової А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" (далі - ТОВ "Енселко Агро", відповідач), в якій із врахуванням уточнень від 07.07.2020 просила визнати недійсним договір про надання права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:015:0095 для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 16.09.2015, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Енселко Агро" і зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.10.2015 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 25732238.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:015:0095, розміром 3,1807 га, яка розташована на території Волочиського району Хмельницької області, Чухелівська сільська рада, "за межами населеного пункту", з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

16.09.2015 між позивачем (власником) з однієї сторони та відповідачем ТОВ "Енселко Агро" (емфітемтом), з другої сторони, укладено Договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), (далі Договір).

Згідно з п. 3.1 Договору плата за користування земельною ділянкою яка передається Землевласником Землекористувачу встановлюється за погодженням сторін та складає 38997,50 грн за весь термін (строк) дії Договору, наведений в п. 2.1 цього Договору.

Земельна ділянка позивача вартістю 154757, 23 грн використовується відповідачем за плату у розмірі 38997,50 грн протягом 20 років, що складає 1949,87 грн на рік.

Позивач вважає, що наявні підстави для визнання вказаного договору недійсним, оскільки умови договору щодо плати за користування земельною ділянкою є несправедливими, призводять до істотного дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 09.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 671/970/20. Її розгляд постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17.07.2020 вказану ухвалу було отримано відповідачем, а 04.09.2020 - позивачем.

22.07.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позові. Представник товариства вказує, що дійсно, 16.09.2015 між сторонами було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Право користування земельною ділянкою на підставі даного договору було зареєстровано належним чином 30.10.2015. Позивач 05.11.2015 через касу ТОВ "Енселко Агро" отримала плату за право користування земельною ділянкою відповідно до Договору.

Згідно п. 3.2 Договору, будь-які зміни розміру, форми та порядку виплати плати за користування земельною ділянкою можуть бути здійснені лише за згодою сторін, шляхом внесення відповідних змін до даного Договору.

ТОВ "Енселко Агро" належно виконує обов`язки землекористувача, передбачені п. 5.2.2 Договору емфітевзису та ст. 410 ЦК України.

Позивач, підписуючи Договір, виразила свою згоду з його умовами, в тому числі, з розміром, формою та порядком виплати за користування земельною ділянкою, які були чітко прописані в розділі 3 Договору емфітевзису.

Відповідач вважає, що дії позивача пов`язанні із зверненням до суду з позовом про визнання Договору недійсним суперечать її попередній поведінці та є недобросовісними.

Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, проаналізувавши норми Цивільного кодексу України і Земельного кодексу України, якими врегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Державним актом на право власності на землю серії ЯМ № 864481, виданого 07 серпня 2012 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2020 доводиться, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) є власником земельної ділянки площею 3,1807 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чухелівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області "за межами населеного пункту". Кадастровий номер земельної ділянки :05:015:0095 (а.с. 8-12).

16 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" ОСОБА_3 було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Право користування земельною ділянкою на підставі даного Договору було зареєстровано 30.10.2015, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 25732238. Вказане підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2020 (а.с. 9-11).

Згідно з розділом І Договору, його предметом є земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :05:015:0095, відносно якої Землевласник в порядку та на умовах визначених даним Договором передає Землекористовачу право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Термін (строк) дії Договору - до 31.12.2035 (п. 2.1 Договору).

Пунктами 3.1-3.5 Договору сторони погодили, що плата за користування земельною ділянкою яка передається Землевласником Землекористувачу встановлюється за погодженням сторін та складає 38997,50 грн за весь термін (строк) дії Договору, наведений в п. 2.1 цього Договору.

Розмір плати за користування земельною ділянкою є зафіксованим та таким, що не підлягає коригуванню при виплаті, а ні на інфляції, а ні на будь-які інші індекси та коефіцієнти (за виключенням вирахувань передбачених п. 3.4 Договору).

Будь-які зміни розміру, форми та порядку виплати плати за користування земельною ділянкою можуть бути здійснені лише за згодою сторін, шляхом внесення відповідних змін до даного Договору.

Плата за користування земельною ділянкою сплачується Землекористувачем у грошовій формі шляхом видачі готівкових коштів через касу Землекористувача або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Землевласника.

Зазначений в п. 3.1 Договору розмір плати за користування земельною ділянкою виплачується за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (нарахованих та утриманих) згідно з вимогами чинного, на момент проведення такої виплати, податкового законодавства.

Плата за користування земельною ділянкою вноситься/сплачується Землекористувачем протягом 5 робочих днів з дня проведення державної реєстрації права користування земельною ділянкою.

Видатковим касовим ордером від 05.11.2015 та відомістю на виплату грошей № ЕА000008822 підтверджується факт виплати позивачу плати за користування земельною ділянкою на підставі Договору в розмірі 31222,04 грн (а.с. 47-48).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За результатами розгляду справи № 671/970/20 суд прийшов до висновку, що заявлена вимога позивача не ґрунтується на вимогах Закону.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України. Укладення договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

В силу вимог ч. ч. 2, 3 ст. 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Власник земельної ділянки зобов`язаний не перешкоджати землекористувачеві у здійсненні його прав.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частини першої статті 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору недійсним.

Сторони у відповідності до вимог ЦК України узгодили усі істотні умови Договору, в тому числі, щодо розміру, форми та порядку виплати плати за користування земельною ділянкою. Волевиявлення сторін відповідало їхній волі. Право користування земельною ділянкою було зареєстровано державним реєстратором. Позивач отримала відповідну плату єдиним платежем згідно умов Договору, що нею не оскаржується. А незгода землевласника із розміром плати за користування земельною ділянкою через 4,5 роки після укладення правочину не може бути підставою для визнання такого недійсним у відповідності до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Тому, в задоволенні позову суд відмовляє.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем покладаються на неї, оскільки в позові відмовлено. Відповідачем вимог щодо стягнення судових витрат не заявлялось.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 407, 409, 626, 627, 638, 792 ЦК України, ст. 102-1 ЗК України, ст.ст. 2, 12, 81, 89, 128, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" про визнання правочину недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро", юридична адреса: 31134, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Сахнівці, вул. Центральна, 13/1, код за .

Рішення складено 14 вересня 2020 року.

Суддя Павлова А.С.