Провадження № 2/127/2036/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 вересня 2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку, в якому просять визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0539 га, з кадастровим номером :02:068:0106, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в АДРЕСА_1 , зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності 05.12.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності: за №83 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №371641, виданого на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як співвласників земельної ділянки, за №84 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №371642, виданого на ім`я ОСОБА_2 із зазначенням ОСОБА_1 і ОСОБА_3 як співвласників земельної ділянки, за №85 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №371643, виданого на ім`я ОСОБА_3 із зазначенням ОСОБА_2 і ОСОБА_1 як співвласників земельної ділянки, є рівними і становлять по 1/3 ідеальній частці кожного з 3-х співвласників, в тому числі, частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на день її смерті становила 1/3 ідеальну частку; частка ОСОБА_1 становить 1/3 ідеальну частку; частка ОСОБА_2 становить 1/3 ідеальну частку.

Позов мотивовано тим, що позивачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є одна одній матір`ю та дочкою і є співвласниками житлового домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_2 є власником 21/100 часток домоволодіння на підставі договору дарування частини будинку від 12.09.2002 року за №4557 (право власності зареєстроване КП ВООБТІ 24.09.2002 року за №11199), ОСОБА_1 є власником 79/100 часток, з яких: 17/100 часток домоволодіння набула на підставі договору дарування від 23.02.1991 року за №4-116, ухвали Ленінського райсуду м. Вінниці від 24.01.1996 року (право власності зареєстроване КП ВООБТІ 04.06.1996 року за №11199), та 62/100 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.10.2019 року за реєстром №2-1954 після смерті її матері ОСОБА_3 (право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.10.2019 року за №101).

При житті ОСОБА_3 всі співвласники вищезазначеного будинковолодіння (померла та позивачі) вирішили приватизувати земельну ділянку, на якій розташовано домоволодіння. Рішенням Вінницької міської ради від 25.05.2006 року за №89 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була передана у власність з цільовим використанням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка площею 0,0539 га, з кадастровим номером :02:068:0106, яка розташована в АДРЕСА_1 . Кожному зі співвласників видано Державні акти про право власності на земельну ділянку, частка кожного із співвласників визначена не була. Земельну ділянку всі співвласники використовували разом, після смерті ОСОБА_3 позивачі продовжують спільно нею користуватися. Належна ОСОБА_3 частина земельної ділянки входить до складу спадкового майна після її смерті. Однак, у зв`язку з тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку при житті ОСОБА_3 не були визначені державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну покійній частку земельної ділянки, про що 09.10.2019 року винесено відповідну постанову. Викладене стало підставою для звернення позивачами до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2020 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

Відповідач відзив на позов до суду не надав.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.07.2020 року витребувано від Третьої вінницької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підготовче провадження у справі закрито.

21.09.2020 року до суду на виконання ухвали від 23.07.2020 року надійшла копія спадкової справи до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивачі не з`явилися, надали до суду заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити, судове засідання проводити за їх відсутності.

В судове засідання представник відповідача повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся двічі завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивачів та представника відповідача.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183435395 від 03.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 03.10.2019 року за реєстром №2-1954, на праві власності належить 62/100 часток в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Крім того, ОСОБА_1 є власником 17/100 часток в цьому ж житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, на підставі договору дарування, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 23.02.1991 року за реєстром 4-116, свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 27.10.1992 року, ухвали Ленінського райсуду від 24.01.1996 року (а.с.9-10, 12-13).

Згідно договору дарування частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Д.Ю. 12.09.2002 року за реєстром №4557, ОСОБА_2 є власником 21/100 часток будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.11).

Такий розподіл часток між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , також вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с.16-19).

Позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та за життя ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,0539 га, кадастровий номер :02:068:0106, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується державними актами про право власності на земельну ділянку серії ЯД №371641, 371642, 371643 (а.с. 20-22). Частка у спільній сумісній власності кожного співвласника не визначена.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.23). Після її смерті відкрилася спадщина.

З копії спадкової справи №57/17 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 що остання за життя залишила заповіт, згідно якого все належне їй майно вона заповіла чоловіку ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а у випадку його смерті онучці ОСОБА_2 (а.с.72,89).

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 на користь своєї матері ОСОБА_1 , яка після смерті своєї матері ОСОБА_3 , як зазначалося вище, успадкувала 62/100 часток в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.69,70, 104-105).

Однак, у видачі позивачу ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, площею 0,0539 га, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :02:068:0106, якою померла володіла за життя, державний нотаріус Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовська В.С. відмовила, про що 09.10.2019 року винесла відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.26). Така відмова, згідно постанови, мотивована тим, що з державного акту про право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , встановити склад спадкового майна неможливо, оскільки в ньому зазначено, що земельна ділянка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного співвласника.

Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток спадкодавця та інших співвласників (позивачів по справі) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації права позивача на спадкування за законом.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо власності.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Визначаючись щодо позовних вимог суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а невизначення часток не дає можливості спадкоємцю набути право власності на вказану вище частину земельної ділянки в порядку спадкування.

При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачі, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилаються на рівність часток співвласників. Жодних доказів щодо інших домовленостей між співвласниками суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення розміру часток позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0539 га, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :02:068:0106, по 1/3 частці кожного з них - підлягає задоволенню.

Приймаючи вказане рішення суд не вирішує питання про права та обов`язки особи, правоздатність та дієздатність якої припинилась (в даному випадку ОСОБА_3 ), оскільки в цьому рішенні суд лише констатує, що за життя ОСОБА_3 їй належала 1/3 частка у праві на майно, яке їй належало на ряду з іншими співвласниками на праві спільної сумісної власності. Суд не присуджує їй майно, не зменшує її частку, а лише констатує наявність права на майно, яке їй належало за життя, за для можливості реалізації ОСОБА_1 своїх спадкових прав на майно, яке входить у спадкову масу.

Судові витрати позивачі просили залишити за ними, тому розподіл судових витрат суд не проводить.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 355, 357, 368, 372, 1216, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 12-13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників у спільній власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0539 га, кадастровий номер :02:068:0106, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_1 , зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності 05.12.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за №83 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №371641, виданого на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як співвласників земельної ділянки, за №84 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №371642, виданого на ім`я ОСОБА_2 із зазначенням ОСОБА_1 і ОСОБА_3 як співвласників земельної ділянки, за №85 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №371643, виданого на ім`я ОСОБА_3 із зазначенням ОСОБА_2 і ОСОБА_1 як співвласників земельної ділянки, є рівними і становлять по 1/3 ідеальній частці кожного з 3-х співвласників, в тому числі, частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на день її смерті становила 1/3 ідеальну частку; частка ОСОБА_1 становить 1/3 ідеальну частку; частка ОСОБА_2 становить 1/3 ідеальну частку.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: Вінницька міська рада, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: