Справа №333/842/20
Провадження №2/333/1225/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Варнавської Л.О.,

за участю секретарів судового засідання Гешевої Ю.Л., Сокол Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 26.02.2020 року звернувся АТ «МетаБанк» із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень договору дарування земельної ділянки. Посилається на те, що 25.10.2007 р. між АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №62А згідно з яким був наданий кредит в сумі 46519 доларів США на строк 240 місяців по 25.10.2027 р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 14,5% річних. З метою забезпечення зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором був укладений договір поруки № 602 від 25.10.2007 р. із ОСОБА_1 . Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2018 р. у справі 3333/1048/15-ц за позовом ОСОБА_3 до АТ «МетаБанк», треті особи - Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, зустрічним позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовну заяву ПАТ «МетаБанк» задоволено у повному обсязі. Стягнено солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором №62А від 25.10.2007 р. в розмірі 9591,64 доларів США. Відповідачі обізнані з рішенням суду, оскільки були присутні під час розгляду справи. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за рішенням суду не сплатили, тому 25.06.2018 року позивач звернувся до Комунарського відділу ДВС у Запорізькій області у Запорізькій області для примусового виконання рішення суду, внаслідок чого було відкрито ВП 56683129 та завершено без виконання у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. 31.01.2020 р. позивач повторно пред`явив виконавчий лист на виконання приватному виконавцю Хохлову К.В. 31.01.2020 р. відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_1 ВП №61127197. В межах здійснення виконавчих дій, позивачу стало відомо, що 08.05.2018 року ОСОБА_1 уклав із спільною з ОСОБА_3 донькою - ОСОБА_2 договір дарування земельної ділянки за яким начебто передав безоплатно у власність земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка №2 площею 0,0600 га. Крім того, з 03.08.2018 року в Комунарському районному суді м. Запоріжжя перебуває на розгляді цивільна справа №333/4069/18 за позовом АТ «МетаБанк» про стягнення всієї суми заборгованості з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 за кредитним договором №62А від 25.10.2007 р. в розмірі 49947,07 доларів США. Позивач вважає, що укладений правочин є фіктивним та таким, що порушує його законні права, оскільки дії сторін під час його укладення направлені не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, а на фіктивний перехід права власності на земельну ділянку, з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення у рахунок виконання рішення суду про стягнення з поручителя грошових коштів, що є підставою для визнання договору дарування недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 08.05.2018 р. укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 08.05.2018 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О., зареєстровано в реєстрі за №288 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень договору дарування земельної ділянки.

28.02.2020 року провадження по справі відкрито та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача АТ «Метабанк» - адвокат Гриценко Ю.В. позов підтримала, додатково пояснила, що договір дарування укладений після набуття законної сили рішення суду про стягнення солідарно з ОСОБА_1 суми заборгованості про яку він був обізнаний. Після відчуження спірного майна у ОСОБА_1 відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїм зобов`язанням перед позивачем та на яке можна звернути стягнення. Крім того, 28.07.2020 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення по справі №333/4069/18, яким позовні вимоги задовольнив та стягнув солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №62А від 25.10.2007 р. в розмірі 49947,07 доларів США. Сторони оспорюваного правочину є близькими родичами: батько та донька, що визнається сторонами справи. Майно відчужене на підставі безвідплатного договору - дарування. Не було іншої реальної необхідності дарувати земельну ділянку, ніж та, щоб ОСОБА_1 міг ухилитися від виконання рішення суду та звернення стягнення на його майно. Фактично земельна ділянка не вибула з користування ОСОБА_1 , він проживає за адресою земельної ділянки у збудованому будинку, а та обставина, що будинок зареєстрований на ОСОБА_2 лише підтверджує факт уникнення сім`ї ОСОБА_1 від виконання рішення суду. В процесі виконавчого провадження представник банку виїзжав на адресу цієї земельної ділянки та від сусідки з`ясував, що будинок на цій ділянці побудований декілька років потому, коли власником був ОСОБА_1 . В 2019-2020 році відповідачі лише оформили право власності на нього. Укладений договір дарування не відповідає вимогам цивільного законодавства, він не спрямований на реальне настання правових наслідків, що є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, інтереси відповідача ОСОБА_2 представляв адвокат Харламов Д.І., який позов не визнав, який у відзиві на позов та в усних поясненнях в суді пояснив, що відповідач ОСОБА_2 отримала 08.05.2018 року на підставі договору дарування від свого батька ОСОБА_1 земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 21.11.2018 року ОСОБА_2 було подано до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області повідомлення про початок виконання будівельних робіт серія ЗП №10 з будівництва садового будинку на вказаній земельній ділянці. Розпочато будівництво на вказаній земельній ділянці. 20.01.2020 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області було зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкту, а саме: садовий будинок загальною площею 96,3 кв.м, гараж, вольєр, вбиральня. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №200834480 від 19.02.2020 р. за ОСОБА_2 15.02.2020 року було зареєстровано право власності на вказаний садовий будинок. ОСОБА_2 вчинені необхідні дії на виконання договору дарування земельної ділянки, як зазначено в пункті 10 договору дарування - здійснення спорудження будівель. Отже вказаними діями ОСОБА_2 спростовується фіктивність укладання договору дарування. Крім того, законом не заборонено громадянину при наявності виконавчих листів щодо нього відчужувати належне йому майно. ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , що спростовує доводи позову про відсутність у відповідача будь-якого майна. Також має значення, що квартира АДРЕСА_2 є предметом іпотеки по кредитному договору №62А від 25.10.2007 р., тобто цей договір забезпечений майном. Доводи представника позивача про спорудження будинку на земельній ділянці до її дарування не підтверджені належними доказами та не можуть братися судом до уваги. Факт користування будинком на оспорюваній земельній ділянці відповідачем також не підтверджені належними доказами.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві зазначив, що він позов не визнає, вказує, що кредитний договір №62А від 25.10.2007 р. забезпечений іпотечним договором, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 . Іпотекодержателем цієї квартири є АТ «Метабанк». Ця квартира належить його цивільній дружині ОСОБА_3 та йому на праві спільної сумісної власності. Він був власником оспорюваної земельної ділянки, який подарував своїй дочці ОСОБА_2 , своїми власними коштами вона побудувала там садовий будинок. Про наявність судового рішення про стягнення грошових коштів за кредитним договором донька не знала. Вказує, що він не шкодив інтересам АТ «Метабанк», оскільки знав, що грошові вимоги банківської установи повністю забезпечені нерухомим майном - квартирою квартира АДРЕСА_2 .

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Абрамов М.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши письмові матеріали, суд прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлені такі фактичні обставини.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2017 р. у справі 3333/1048/15-ц за позовом ОСОБА_3 до АТ «Метабанк», треті особи - Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, зустрічним позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовну заяву ПАТ «МетаБанк» задоволено у повному обсязі. Стягнено солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором №62А від 25.10.2007 р. в розмірі 9591,64 доларів США та стягнуті судові витрати з ОСОБА_1 в сумі 4770,94 грн. (а.с.11-15).

08.05.2018 р. ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0600 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:033:0611.

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 , що визнається та не оспорюється сторонами.

31.01.2020 р. відкрито виконавче провадження ВП №61127197 на підставі виконавчого листа №333/1048/15-ц виданого 11.06.2018 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МетаБанк» сплачений судовий витрат в сумі 4770,94 грн. (а.с.16)

31.01.2020 приватним виконавцем Хохловим К.К. за заявою позивача про примусове виконання рішення суду було відкрито ВП 61127197 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Метабанк» сплачені судові витрати в сумі 4770,94 грн.

20.01.2020 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області було зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкту, а саме: садовий будинок загальною площею 96,3 кв.м, гараж, вольєр, вбиральня.

Відповідно до пункту 3 цієї декларації Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області отримало повідомлення про початок виконання робіт 21.11.2018 р. (а.с.126-129).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №200834480 від 19.02.2020 р. за ОСОБА_2 15.02.2020 року було зареєстровано право власності на вказаний садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в позові зазначає, що відповідач уклав договір дарування майна зі своєю донькою з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення на майно в рахунок погашення боргу за невиконаним зобов`язанням. Вказує, що договір є фіктивним та посилається на статтю 234 ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України).

Під час розгляду справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, суд враховує, що ОСОБА_1 відчужив земельну ділянку після ухвалення рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 9591,64 долари США.

Ця земельна ділянка відчужена на підставі безвідплатного договору на користь близького родича - доньки ОСОБА_2 , яка протягом періоду з листопада 2018 р. по січень 2020 року побудувала на цій земельній ділянці садовий будинок та надвірні споруди, що підтверджується декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, технічним паспортом (а.с.126-137) та інформацією з Дерджавного реєстру нерухомого майна, а також наявність будинку на земельній ділянці визнається та не оспорюється представником АТ «Метабанк». Доводи представника позивача про спорудження цього садового будинку раніше, за час володіння земельною ділянкою ОСОБА_1 та фактичним його використанням на теперішній час не підтверджено належними доказами.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір дарування земельної ділянки, за яким боржник ОСОБА_1 відчужив майно своїй доньці, реально виконаний. Підстав вважати цей правочин фіктивним у суду не має, оскільки земельна ділянка використана набувачем для спорудження садового будинку та надвірних споруд, право власності на які зареєстровані у встановленому законом порядку. Визнання недійсним договору дарування земельної ділянки призведе до порушення права власності відповідача ОСОБА_2 на нерухоме майно, оскільки право власності на земельну ділянку залишиться у ОСОБА_1 , а право власності на нерухоме майно, побудоване на ній - у ОСОБА_2 . Вказані обставини унеможливлюють примусову реалізацію земельної ділянки під час виконавчого провадження, а відповідно і захист права позивача на отримання коштів за виданий кредит.

Крім того необхідно врахувати, що кредитний договір забезпечений іпотекою, предметом якої є квартира, тобто права АТ «Метабанк» на компенсацію виданого кредиту будуть дотримані.

В судовому засіданні не встановлені будь-які фактичні дані, які б надавали суду підстави вважати, що укладання договору дарування проведено відповідачами з наміром завдати шкоди інтересам АТ «Метабанк», зловживати правом чи уникнути сплати боргу.

Сукупність наведених обставин спростовує той факт, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб.

Оскільки підстав для визнання договору дарування від 08.05.2018 р. недійсним не має, позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень договору дарування земельної ділянки також задоволенню не підлягає, оскільки вони є похідними від першої вимоги та самостійної перевірки не підлягають.

Відповідно до статті 265 ЦПК України суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Судовий збір, сплачений при поданні позову компенсації не підлягає, оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 13, 203, 234, 717-719 ЦК України. ст.134-142, 265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування державної реєстрації - залишити без задоволення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний зміст рішення суду складено та підписано 07.08.2020 року

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська