КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни про визнання неправомірними дії, скасування рішення приватного нотаріуса та скасування реєстрацію права власності,

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Незнайко Н.М., в якому просив визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо прийняття та реалізації рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнати неправомірними дії та скасувати рішення приватного нотаріуса про проведення перереєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та скасувати відповідний запис про право власності.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження

Постановою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року позовну заяву повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, відповідно до вимог ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року про залишення позову без руху.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив: визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо прийняття та реалізації рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнати неправомірними дії та скасувати рішення приватного нотаріуса про проведення перереєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та скасувати відповідний запис про право власності.

До позовної заяви квитанція про сплату судового збору долучена не була.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та наданопозивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвала про залишення позовної заяви без рухумотивована відсутністю доказів сплати судового збору, відсутністю копій позовної заяви відповідно до кількості учасників справи та необхідністю уточнити позовні вимоги.

Докази отримання ОСОБА_1 копії вказаної ухвали у матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, на адресу Дніпровського районного суду м. Києва 16 квітня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду із долученою позовної заявою в новій редакції з додатками.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції посилався на те, що позивач у встановлений строк недоліки не усунув, а тому позов підлягає поверненню на підставі ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, за правилом ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом з цим, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , у додатках до якої зазначено «позовна заява в новій редакції з додатками».

Відповідно до вказаної позовної заяви, позивач просить суд: скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. з проведення перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 ; скасувати запис про право власності № 30999021 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, внесений на підставі рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., індексний номер 46278213 від 03 квітня 2019 року, 11:56:38 на АДРЕСА_1 .

Тобто, позивач уточнив вимоги, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 49 ЦПК України. Колегія суддів звертає увагу, що необхідність уточнення позовних вимог була однією з підстав для залишення позовної заяви без руху.

Крім цього, до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2305,20 грн, що відповідає сумі судового збору, що підлягав сплаті під час звернення із позовною заявою, та копії позовної заяви (у новій редакції) з додатками, відповідно до кількості учасників справи.

Чинним ЦПК України не передбачені вимоги щодо форми заяви про усунення недоліків позовної заяви. Не містить законодавство і заборони щодо усунення недоліків шляхом подання виправленої позовної заяви із доданими документами.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 виконав вимоги ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року. Суд першої інстанції належну оцінку заяві позивача не надав та дійшов помилкового висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Також колегія суддів звертає увагу, що, відповідно до вимог розділу VII п. 6 «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року №814 (зі змінами та доповненнями, згідно з наказом ДСА від 24 грудня 2019 року №1196), у разі відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви, документи формуються та підшиваються у спеціальну обкладинку у хронологічному порядку відповідно до часу надходження документа до суду або створення документа судом. Такі матеріали мають містити відповідну ухвалу разом із супровідним листом та копіями позовної заяви і документів, які підтверджують обставини, що послугували підставою відмови у прийнятті позовної заяви чи її поверненні. Суд самостійно, виходячи з конкретних обставин справи та підстав повернення позовної заяви, вирішує питання про перелік матеріалів, копії яких йому необхідно залишити у матеріалах справи.

В порушення вказаних вимог, до матеріалів справи не був приєднаний додаток до заяви ОСОБА_1 , що надійшла 16 квітня 2020 року, - позовна заява, недоліки якої послугували підставою повернення позову.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»)

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко