Справа № 645/7658/18
Провадження № 2/645/98/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2020 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В.
за участю секретаря судових засідань Ляхової І.Ю.
учасники справи: позивач ОСОБА_1
представник позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Позов обгрунтовував тим, що сторонам по справі на праві приватної спільної часткової власності належить по Ѕ частці квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. За вказаною адресою, зареєстровані та фактично мешкають сторони по цій справи.
Позивач безпосередньо сплачує комунальні послуги, та користується кімнатами літ.2 та літ. 3, де мешкає та знаходяться його речі. У цих кімнатах він проводив ремонт, вони знаходяться в його особистому користуванні.
Приміщення квартири: кухня, вбиральня, ванна кімната, коридор, вбудована шафа знаходяться у загальному користуванні.
Відповідач по справі здійснює дії спрямовані на перешкоджання мешкати та вільно розпоряджатися своїм майном.
Відповідно до проведеної ТОВ «Міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» висновку та виданого технічного паспорту на квартиру, за технічними показниками, відповідно інструкції щодо проведення поділу і виділу часток нерухомого майна, є можливість здійснення поділу квартири на два окремих об`єкта наступним чином: однокімнатна квартира, загальною площею 31,0 кв.м., житловою 12,8 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням поштової адреси АДРЕСА_2 та однокімнатна кватира, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 15,8 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна, з присвоєнням поштової адреси АДРЕСА_2 .
Між сторонами склалися важки стосунки, що тягнуться вже багато років. Останнім часом відносини суттєво загострились. Під час проживання в квартирі між сторонами виникали постійні конфлікти, що стали приводом звернення до правоохоронних органів та за медичною допомогою.
З питань, щодо порушення відповідачем правил користування та умов проживання у квартирі, що перебуває у спільній частковій власності, неодноразово звертались до правоохоронних органів, що є додатковою підставою вважати неможливим проживання разом та користування нерухомістю без виділу частки.
У зв`язку з неможливістю спільного володіння і користування спірною квартирою, а також з метою покращення житлових умов, було неодноразово запропоновано відповідачу продати спільну квартиру і за отримані кошти купити кожному співвласнику окреме житло, але відповідач не погодилась.
З метою переобладнання квартири на дві ізольовані квартири, відповідно до часток, за єдиним запропонованим варіантом позивач згоден на переобладнання: влаштування окремого входу, кухні та санвузла, що розділяє квартири, перенести дверний блок між приміщенням та влаштувати перегородку з дверним блоком в приміщенні, влаштувати двері.
Технічна можливість виділити частки із майна, квартири, яка належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, та присвоєння окремої адреси, підтверджується технічними паспортами та висновком «БТІ». При вирішенні позовних вимог визначальним є технічна можливість виділу в натурі ідеальних часток квартири для позивача та відповідача.
Відповідно до висновку за результатами проведення якої, така можливість виділу в натурі ідеальних часток квартири існує.
Позивач просив припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , виділити ОСОБА_1 в натурі майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 15,8 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна, з присвоєнням поштової адреси АДРЕСА_2 . Виділити ОСОБА_3 в натурі майно, а саме: однокімнатну кватиру, загальною площею 31,0 кв.м., житловою 12,8 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна, з присвоєнням поштової адреси АДРЕСА_2 . Звільнити ОСОБА_3 частину квартири, що виділена в натурі ОСОБА_1 Переобладнання квартири здійснити відповідно до варіанту виділу частини квартири згідно висновку ТОВ «Міжрегіональне бюро технічної інвентаризації».
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року, закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивач не з`явився, присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладенним в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
В судове засідання ОСОБА_3 , яка належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не подала.
З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.02.2018 року, реєстраційний номер 8-18-294120, виданого відділом приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради, та Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.8,9)
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, позивач та відповідач зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що належить їм на праві власності. (а.с.7)
Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості нерухомого майна квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , ринкова вартість становить 829 208 гривень (а.с.23)
Згідно висновків Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта та можливості його поділу на окремі об`єкти нерухомого майна від 10.10.2019 року, зазначено, що за результатами проведення технічного обстеження об`єкта житлової квартири за адресою АДРЕСА_2 , встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечності експлуатації, пожежним та санітарним нормам і можливість його безпечної експлуатації як окремих об`єктів нерухомості.
Згідно висновків Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта та можливості його поділу на окремі об`єкти нерухомого майна від 25.11.2019 року, зазначено, що за результатами проведення технічного обстеження об`єкта житлової квартири за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 63,8 кв.м., поділену на окремі об`єкти нерухомості: однокімнатна житлова квартира, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 15,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; однокімнатна житлова кватира, загальною площею 31,0 кв.м., житловою 12,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації, пожежним та санітарним нормам і можливість їх (об`єктів) безпечної експлуатації як окремих об`єктів нерухомості.
Проте, враховуючи, що квартира сторін не була фактично розподілена на два окремих об`єкти, не зазначено, які саме необхідно провести переобладнання, та яким чином, не зрозуміло, як були оцінені об`єкти на відповідність будівельним, санітарним, пожежним нормам та визначена безпечність їх експлуатації.
Звертаючись з позовом, позивач не обґрунтував технічну можливість виділити частку нерухомого майна. Таким обґрунтуванням, зазвичай, є висновок судової будівельно-технічної експертизи, позивач самостійно надав звіти технічного обстеження квартири, які на погляд суду є неповними та необгрунтованими. В звітах не зазначено чи передбачає перепланування втручання в несучі конструкції, проведення конкретних переобладнань, відсутній дозвіл на проведення другого входу. Клопотання щодо призначення та проведення судової будівельно-технічної експертизи представник позивача не заявляв.
Позивач ОСОБА_1 звертався до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вжиття заходів до ОСОБА_3 через неможливість спільного користування спірною квартирою та перешкоди в цьому зі сторони відповідачки, що підтверджується копією заяви та талона-повідомлення про прийняття заяви. (а.с.10,11)
З висновку Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області за результатами перевірки заяви, вбачається, що між сторонами відбуваються сімейні конфлікти, в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУПАП. (а.с.12)
Згідно ст. 355, 356, 357 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно ст. 356, 358 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Згідно ст. 361, 364 ЦК України - співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно ст. 367 ЦК України - майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, у випадку здійснення поділу майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого та нежитлового приміщення, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання не співвимірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під не співвимірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання.
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається в натурі частина жилого приміщення, яка перевищує його частку, суд може стягнути за згодою співвласників відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на квартиру.
Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» N 20 від 22.12.95 року, з подальшими змінами та доповненнями, судам було роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2 ст. 183 ЦК).
З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своєї частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Таким чином, проаналізувавши усі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, та оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що надані позивачем звіти зазначають про можливість поділу квартири в натурі, при цьому не зазначено варіанти з урахуванням необхідних переобладнань в ізольованій квартири, не зазначено які саме необхідно провести переобладнання, яким чином, щоб відповідали будівельним, пожарним та санітарним нормам, не зазначено суму компенсації, враховуючи, що за запропонованим варіантом різниця часток співвласників буде становити 1,5 м. Крім того, поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними державними будівельними нормами. У випадку необхідності перепланувань чи виконання інших будівельних робіт, необхідно звернутися до Державної архітектурної будівельної інспекції.
Усі перепланування, прибудови (в тому числі і другий вхід в Будинок), вбудови, тощо є будівельними роботами, а тому без надання відповідних дозволів не дозволяється створювати фактично відокремлені приміщення з власним входом.
Поділ нерухомого майна можливий лише за умови, якщо співвласники оформили право власності або право користування на земельну ділянку під будинком. Але враховуючи те, що об`єкт нерухомого майна знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, земельна ділянка під яким належить територіальній громаді Харківської міської ради, дозвіл на проведення другого входу від якої не надано, тому за відсутності зазначених умов, виділ суперечить вимогам Закону, а отже є неможливим як в добровільному так і в судовому порядку, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 259, 263-265, 281, 282, 284 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності - відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 30 січня 2020 року.
Суддя - І. В. Ульяніч