КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/619/2020 Головуючий у І інстанції - Оксюта Т.Г.
апеляційне провадження №22-ц/824/9762/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Департаменту патрульної поліції - Боліли Наталії Миколаївни на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року

у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києваперебувала на розгляді справа за вищевказаним позовом.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києвавід 27 травня 2020 року, провадження по справі було закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Департамент патрульної поліціїчерез представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ДПП позбавлений можливості звернутися за захистом своїх порушених прав до адміністративного суду з позовом про стягнення коштів, оскільки КАС України для суб`єкта владних повноважень така можливість виключена.

Крім цього, даний спір між ДПП та відповідачем не пов`язаний із здійсненням жодною із сторін у спірних правовідносинах публічно-владних управлінських функцій, а отже не є адміністративним.

Зазначає, що порушені відповідачем права та інтереси ДПП є цивільними та порядок і способи їх захисту передбачені ЦК України та ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2019 року о 15:23 год. по вул. Шепелева, 10 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та звільнений від адміністративної відповідальності.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10 червня 2019 року, автомобіль Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди та спричинення збитків позивачу, ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України та виконував свої службові обов`язки під час патрулювання в складі екіпажу ввіреного йому патрульного автомобіля Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За правилами ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.4 КАС України, адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Цією ж статтею передбачено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон.

Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

З урахуванням наведеного, служба в органах Національної поліції України є різновидом публічної служби.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року (справа №522/16964/15), спір пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за шкоду, спричинену під час проходження публічної служби, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, оскільки пунктом 1 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тоді як з вищезазначених норм матеріального права вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції - Боліли Наталії Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 12 серпня 2020 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба