Номер провадження: 22-ц/813/6291/20
Номер справи місцевого суду: 522/5486/19
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Сороколет Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Обслуговуючого кооперативу «Граніт» про визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності та витребування квартири шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Обслуговуючого кооперативу «Граніт» про визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності та витребування квартири шляхом виселення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року позов залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що 28 листопада 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали Договір відступлення права вимоги за Договором №610 про дольову участь будівництва житла від 09.01.2006р., у січні 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про заміну позивача його правонаступником у справі №522/5486/19.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до припису п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції послався на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 у судове засідання призначене на 28 січня 2020 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Про причини своєї неявки позивач суд до відома не поставив. Клопотання про слухання справи у відсутності позивача до суду не подано.

У судове засідання, призначене на 03 березня 2020 року, ОСОБА_2 та його представник адвокат Досковська В.Г. не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, направленого на адресу його представника. Про причини своєї неявки позивач суд до відома не поставив. Клопотання про слухання справи у відсутності позивача до суду не подано. 14.02.2020 року на електрону адресу суду надійшла заява від адвоката Досковської В.Г. про припинення представництва інтересів позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2ст. 257 ЦПК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Позивач та його представник, будучи обізнаним про можливість розгляду справи без участі позивача, відповідну заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав, чим, затягує розгляд справи. Таким чином неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що позивач повторно не з`явився у судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, суд приходить до висновку, що вищевказана позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Обслуговуючого кооперативу «Граніт» про визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності та витребування квартири шляхом виселення підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Однак судова колегія повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про заміну позивача його правонаступником, яка вмотивована тим, що 28 листопада 2019 року ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор) уклали Договір відступлення права вимоги за Договором №610 Про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006р. (т. 1, а.с. 204).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор приймає права вимоги пайовика, які належать Первісному кредитору за Договором №610 Про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006р., укладеному між Первісним кредитором і ТОВ «Берег-Будгруп».

Крім того, 06 грудня 2019 року від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшла заява, в якій повідомлялось, що ОСОБА_2 з 28 листопада 2019 року не є кредитором за договором №610 Про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006р. (т. 1, а.с. 195-196).

Суд першої інстанції на вказані матеріали справи не звернув уваги, проігнорувавши положення цивільного процесуального законодавства щодо залучення до участі у справі правонаступника (ст. 55 ЦПК України).

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та, не вирішивши процесуальне питання щодо залучення (або відмови у залученні) правонаступника, передчасно дійшов до висновку про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк