ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 623/232/20

провадження № 22ц/818/2220/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Кругової С.С., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлова Тетяна Вікторівна, ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2020 року в складі судді Бєссонової Т.Д.,

у с т а н о в и в:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлової Тетяни Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2001 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 18 грудня 2001 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року його позов про зміну розміру аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням чинності до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист за номером 2-2269, який був пред`явлений для примусового виконання до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова).

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлової Т.В. від 05 грудня 2019 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП 3010379). Постанова була направлена до Ізюмського міськрайонного центру зайнятості (далі Ізюмський МРЦЗ), де він перебував на обліку з 29 серпня 2019 року, а йому направлено розрахунок державного виконавця, згідно з яким станом на 09 листопада 2019 року заборгованість зі сплати аліментів складає суму в розмірі 19 151,77 грн.

Зазначає, що за період з серпня 2019 року по листопад 2019 року з нарахованої йому допомоги по безробіттю були утримані аліменти в розмірі 1 336,31 грн, остання виплата надійшла на рахунок державної виконавчої служби 05 листопада 2019 року в сумі 256,34 грн та перерахована ОСОБА_2 .

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлової Т.В. від 05 грудня 2019 року про стягнення заборгованості в сумі 19 151,77 грн та зобов`язати державну виконавчу службу сплачені кошти повернути йому.

31 січня 2020 року державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлова Т.В. подала відзив на скаргу, в якому просила залишити скаргу без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що платник аліментів не виконував рішення суду, і зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментним платежам, яка ОСОБА_1 в добровільному порядку не погашена.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доказів на підтвердження сплати ОСОБА_1 аліментів у передбаченому законом розмірі матеріали справи не містять, а незгода боржника з розміром нарахованих аліментів може бути предметом окремого судового розгляду в порядку позовного провадження, що передбачено частиною третьою статті 195 СК України.

18 лютого 2020 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що суд першої інстанції відмовив в задоволенні скарги за наявності доказів на підтвердження сплати аліментних платежів ОСОБА_1 на утримання доньки. Отже, виконавче провадження повинно бути закрито у зв`язку з відсутністю заборгованості по аліментним платежам. ОСОБА_1 вже звертався до Головного територіального управління юстиції у Харківській області Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлової Т.В., однак йому було повідомлено, що він є стороною виконавчого провадження, а саме боржником, тому має право оскаржити виключно в судовому порядку рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

04 травня 2020 року державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлова Т.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права

ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2001 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 18 грудня 2001 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 65).

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням чинності до досягнення дитиною повноліття (а. с. 4-5).

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист за номером 2-2269, який був пред`явлений для примусового виконання до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) (ВП 3010379).

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлової Т.В. від 09 квітня 2019 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а. с. 9).

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлової Т.В. від 05 грудня 2019 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а. с. 17).

Згідно з довідками Ізюмського МРЦЗ від 03 грудня 2019 року виплата ОСОБА_1 допомоги по безробіттю закінчена з 10 листопада 2019 року, аліменти утримані в сумі 1 336,31 грн за період з 13 серпня 2019 року по 10 листопада 2019 року, борг утримано в сумі 3 326,15 грн, залишок боргу 00,00 грн (а. с. 12, 13).

Згідно з розрахунками зі сплати аліментів, складеними державними виконавцями Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова), заборгованість ОСОБА_1 по аліментним платежам складає: станом на 15 січня 2016 року 7 920,13 грн, станом на 01 лютого 2016 року 1 047,90 грн, станом на 01 жовтня 2018 року 6 182,08 грн, станом на 01 квітня 2019 року 7 682,08 грн, станом на 09 листопада 2019 року 19 151,77 грн (а. с. 6, 7, 18, 66, 68).

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром аліментів.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06.

Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, прийнятій до передачі справи на розгляд об`єднаної палати, у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19, розглядався зазначений вище спір саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів.

Таким чином, питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконання судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції відносно того, що даний спір підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження є помилковим.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виконання рішення суду про стягнення аліментів покладається на органи державної виконавчої служби за місцем проживання, перебування або роботи боржника.

Порядок стягнення аліментів визначається Законом України «Про виконавче провадження» (у редакції, діючій на момент звернення до суду зі скаргою), Інструкцією з організації примусового виконання рішень зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, Сімейним кодексом України (далі СК України) та іншими нормативними актами.

За правилами, визначеними статтями 68, 69 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувачу у зв`язку зі зміною боржником місця роботи, проживання, перебування чи навчання або з інших причин підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють державному виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме. Посадові особи, винні у ненаданні таких відомостей без поважних причин, можуть бути притягнуті до відповідальності, передбаченої законом.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому статтею 195 СК України, а саме - виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Згідно з частиною другою статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 01 квітня 2019 року у справі № 708/326/18.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Розрахунок зі сплати ОСОБА_1 аліментів складений державним виконавцями Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козловою Т.В. відповідно до вимог частини другої статті 195 СК України.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом № 1404-УШ заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Боржник відповідно до вимог статті 129 Конституції України зобов`язаний виконати рішення суду.

З урахуванням викладеного, правові підстави для скасування постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлової Т.В. від 05 грудня 2019 року відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття виконавчого провадження не можуть бути прийняті до уваги.

За правилами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення скарги не впливають та спростовуються матеріалами справи, згідно з якими боржником не в повному обсязі сплачувались аліменти за рішеннями суду, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Державним виконавцем з урахуванням частини другої статті 82 СК України (зі змінами, внесеними Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-УШ) зроблено перерахунок, згідно з яким заборгованість по аліментним платежам становить суму в розмірі 19 151,77 грн, яка ОСОБА_1 не погашена в добровільному порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні скарги, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Козлової Тетяни Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Повен судове рішення складено 15 вересня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді С.С.Кругова

В.Б.Яцина