ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1187/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

за участю учасників справи: представника апелянта адвоката Панченка Д.В., представника третьої особи адвоката Олійника О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року (суддя Продан Б.Г.) у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення без надання іншого житла,

в с т а н о в и в :

У червні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є позивач ТОВ «Кредитні ініціативи») та ОСОБА_2 23.09.2008 року уклали споживчий кредитний договір № 2202/0908/88-059, з подальшим внесенням змін та доповнень, за яким позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 15 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання умов даного договору відповідачем, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 23.09.2008 року було укладено договори іпотеки, зареєстрований за № 3627, предметом якого є нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м, та земельна ділянка площею 0,056 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку за тією ж адресою. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 155 524 грн.

ОСОБА_2 належним чином зобов`язання по кредитному договору не виконав, а тому станом на 23.02.2013 року заборгував 186 089 грн. 91 коп., яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом - 14 295 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 114 259,94 грн.;

- заборгованість по відсотках - 4549,29 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 36 362,47 грн.;

- пеня - 4437,32 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 35 467,50 грн.

У зв`язку з цим позивач просив суд в рахунок погашення зазначеної заборгованості на його користь звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м, та земельну ділянку площею 0,056 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку за тією ж адресою, які належать відповідачу ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, а також виселити ОСОБА_2 з вказаного будинку зі зняттям з реєстраційного обліку, та стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 вересня 2013 року позов задоволено.

Ухвалою місцевого суду від 23 січня 2020 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 вересня 2013 року скасоване.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 78,4 кв.м та земельну ділянку, площею 0,056 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, виселення з цього домоволодіння без надання іншого житла, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з цим рішенням, ТОВ «Кредитні ініціативи» в апеляційній скарзі просить його скасувати, винести постанову, якою позовну заяву задовольнити повністю.

Вважає вказане рішення неправомірним, постановленим з порушенням норм процесуального права або неправильним застосуванням норм матеріального права; судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення принципу неупередженості суду.

Зазначає, що представником ОСОБА_2 та місцевим судом було порушено норми статей 83, 84 ЦПК України щодо подання доказів. Клопотання про витребування доказів в письмовому вигляді із зазначенням яких саме доказів, обставин, які вони можуть підтвердити, особи, в якої є такі докази, в порушення вимог ЦПК України подано не було. Вказане клопотання було заявлено усно, що не передбачено нормами чинного законодавства. Незважаючи на заперечення представника позивача з приводу пропуску строків на подання клопотання, судом було задоволено усне клопотання про витребування доказів.

В судове засідання 21 травня 2020 року представником позивача було надано суду нотаріально завірені копії договору факторингу та договір про відступлення прав за іпотечними договорами, укладені між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вектор Плюс», та договір факторингу, договір про відступлення прав за іпотечними договорами, укладені між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», а також нотаріально завірені акти прийому-передачі та реєстри заборгованостей боржників, в тому числі, і ОСОБА_2 . Проте, судом першої інстанції відмовлено у клопотанні про долучення до матеріалів справи копій належної якості цих договорів. У зв`язку з цим апелянт не погоджується з висновком суду, що представником позивача в судове засідання не було подано оригіналів витребуваних судом документів та нотаріально посвідчених копій документів. Позивачем повідомлено суду, що змоги надати оригінали витребуваних документів немає, оскільки оригінал договору факторингу, укладений між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», наявний лише в одному екземплярі у м. Києві та використовується лише у господарській діяльності (реєстрації, перереєстрації), тому суду було надано нотаріально завірені копії документів, які мають засвідчувальний напис нотаріуса. Суд неправомірно не взяв до уваги копії документів як підтвердження переходу до ТОВ «Вектор Плюс» права вимоги позивача до відповідачів.

Суд міг би сумніватись у відповідності копій документів їх оригіналам у разі, якби представник ОСОБА_2 надав би суду інший примірник, відмінний від того, що міститься в матеріалах справи, чи заявляв би експертизу щодо вказаних договорів факторингу.

Надуманим апелянт вважає усне клопотання про витребування оригіналу платіжного документа про сплату коштів ТОВ «Вектор Плюс», оскільки жодного обґрунтування обставин, які цей доказ може підтвердити, представником ОСОБА_2 зазначено не було. Проте, представником позивача було надано для огляду з проханням долучення повідомлення №447 від 02.10.2013 та №448 від 02.10.2013 ТОВ «Вектор Плюс» про проведення розрахунків в повному обсязі.

Також, було повідомлено суду, що змоги надати оригінал платіжного документа про сплату коштів ТОВ «Вектор Плюс» змоги немає, оскільки такий не зберігся.

Крім того, представником позивача на вимогу надати оригінал платіжного доручення було повідомлено, що договори факторингу є дійсними, вказаний документ жодної обставини не підтвердить, оскільки у відповідності до п.10.1. договорів факторингу «Договір набирає чинності з моменту його укладення Сторонами та діє до повного його виконання Сторонами. Договір вважається укладеним, якщо він підписаний від імені Сторін їх уповноваженими представниками, а підписи скріплені печатками Сторін».

Таким чином, ні представник ОСОБА_2 , ні суд не мали жодних правових підстав вважати, що вказаний правочин укладення договорів факторингу є неправомірним та відмовляти в позові.

Жодних вимог щодо недійсності, неправомірності укладення договорів факторингу відповідачі не заявляли.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його змов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 2 статті 1050 ЦК України вказує, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що представником позивача в судове засідання не було подано оригінали зазначених документів, натомість нотаріально посвідчені копії документів, які просив долучити представник позивача, не відповідали копіям договорів, які долучені до позовної заяви.

Суд не взяв до уваги копії документів, на які посилається позивач як на підтвердження переходу до ТОВ «Вектор Плюс» права вимоги до відповідача.

За висновками суду позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, а тому, за таких обставин, позов не підлягає до задоволення.

Однак, з таким висновком частково не погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 23.09.2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 2202/0908/88-059, з подальшим внесення змін та доповнень, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати боржнику кредит у сумі 15 000 доларів США, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (т. 1 а. с. 24-25). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит у сумі 15 000 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує умови кредитного договору, в результаті чого станом на 23.02.2013 року, мав прострочену заборгованість на загальну суму на дату розрахунку за курсом НБУ 186089 грн. 91 коп.: за кредитом - 14 295 доларів США (еквівалентно 114 259,94 грн.), по відсотках - 4549,29 доларів США (еквівалентно 36 362,47 грн.), пеня - 4437,32 доларів США (еквівалентно 35 467,50 грн.), що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості (т. 1 а. с. 53, 54).

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс», було укладено Договір факторингу №15 (т. 1 а. с. 10-12). Разом з тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу (т. 1 а. с. 13-21). Відповідно до п.2.1,2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі документації. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за Кредитним договором від 23.09.2008 року № 2202/0908/88-059, позичальником згідно якого є ОСОБА_2 .

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 2202/0908/88-059 від 23.09.2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 23.09.2008 року уклали іпотечний договір, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м та земельну ділянку площею 0,056 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку за тією ж адресою (т. 1 а. с. 49-50). Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 155 524,00 грн.

Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником третьої особи ставляться під сумнів ті обставини, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є належним позивачем по справі.

За клопотанням представника третьої особи, ухвалою суду від 19.02.2020 року витребовувались докази, а саме: оригінал платіжного документа про сплату коштів ТОВ «Вектор Плюс» та оригінали договору факторингу та договору застави, що підтверджують перехід права вимоги від ВАТ «Сведбанк» до ТОВ «Вектор Плюс». Клопотання заявлено у зв`язку із тим, що наявні в матеріалах справи копії не читаються, містять пропуски та закреслення.

При досліджені документів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що зміст зазначених документів зрозумілий.

Відповідач та третя особа доказів на спростування обставин, про які вони свідчать, не надали.

Матеріали справи не містять судових рішень про визнання недійсними договорів кредиту, іпотеки, факторингу, переуступки, на які посилається позивач.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 як іпотекодавець, яка відповідно до договору несе відповідальність за належне виконання боржником основного зобов`язання, не забезпечила належного виконання боржником ОСОБА_2 кредитного договору, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин висновок суду, що позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення осіб з предмету іпотеки є необґрунтованими, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України від 3 червня 2014 року №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон №1304-VII), нормами якого встановлено тимчасову заборону у визначених цим Законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, що вважається предметом іпотеки.

Зокрема, у відповідності до підпункту 1 пункту 1 Закону №1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

В силу п. 4 Закону №1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м, яке належить відповідачу ОСОБА_1 , є предметом іпотеки, що забезпечує зобов`язання ОСОБА_2 за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті. При цьому спірне домоволодіння використовується як місце постійного проживання відповідача і членів її сім`ї, які іншого житла не мають, а його загальна площа не перевищує 250 кв.м.

За таких обставин виконання судового рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки слід зупинити на час дії Закону №1304-VII.

Не підлягає задоволенню вимога позову про виселення ОСОБА_2 , оскільки він за позовом є третьою особою. Судового рішення про залучення ОСОБА_2 в якості відповідача матеріали справи не містять. Вимоги про виселення відповідача ОСОБА_1 позов не містить.

Відповідно до п. п 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» сплатило 1975,59 грн. судового збору (т. 1 а. с. 1, 2).

За подання апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» сплатило 2963,38 грн. судового збору (т. 2 а. с. 86).

Відтак, оскільки апеляційний суд ухвалює нове рішення про задоволення позову, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 4652 грн. 23 коп. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості в розмірі 186089 грн. 91 коп. за кредитним договором № 2202/0908/88-059 від 23 вересня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 , звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,4 кв.м, та земельну ділянку площею 0,056 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку за тією ж адресою, які належать відповідачу ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає зверненню до виконання після закінчення дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII.

В задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій обл. 26.01.2000) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія

Хвойки, 21) 4652 грн. 23 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк