Справа №466/3312/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львова у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, третя особа на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19 квітня 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем АТ «Перший український міжнародний банк» (АТ «ПУМБ») не було укладено жодного кредитного договору. 05 квітня 2019 року на її адресу надійшов лист приватного виконавця Юхименко О.Л. з постановою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення боргу на користь АТ «ПУМБ» на підставі виконавчого напису нотаріуса від 13 березня 2019 року. Позивач зазначає, що викликів до нотаріуса вона не отримувала, фактично виконавчий напис був винесений безпідставно та у порушення вимог законодавства щодо дотримання процедури розгляду цього питання. Просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 27 травня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26 червня 2019 року судом був забезпечений позов ОСОБА_1 шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом.

Позивач в письмовій заяві просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у клопотанні від 29 листопада 2019 року просила суд розглядати справу за її відсутності та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач АТ «ПУМБ» та третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. до суду не прибули, своїх представників не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволенню позову.

Судом встановлено, що 21 березня 2014 року між позивачем та АТ «ПУМБ» було укладено договір кредиту шляхом підписання ОСОБА_1 наданої банком Пропозиції укласти договір (оферта).

Відповідно до інформації про виконавче провадження № 58754628 з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 6088 від 13 березня 2019 року з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» стягнуто заборгованість у розмірі 11268,41 грн.

01 квітня 2019 року на підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58754628.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Частиною 1статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Судом встановлено, що з моменту укладення договору 21 березня 2014 року до вчинення виконавчого напису (13 березня 2019 року) минуло більше трьох років. Докази моменту виникнення права вимоги нотаріусу та суду не надано.

Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2статті 87 Закону України "Про нотаріат").

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

При винесенні виконавчого напису нотаріус керується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою KM України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються,

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Відтак, чинне законодавство передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається із наданої нотаріусом Харою Н.С. до матеріалів справи ксерокопії анкети-заяви на отримання кредиту, така не містять відміток про те, що цей документ є дублікатом, проте на ній наявна відмітка «Копія» та на зворотному боці «Згідно з оригіналом».

Більше того, суд враховує, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувачем нотаріусу надано виписку з рахунка ОСОБА_1 , яка містить складові заборгованості за кредитним договором, станом на 03 березня 2019 року. Однак, такий витяг не містить дати та періодів виникнення заборгованості, періоду прострочення, періоду нарахування відсотків, ставки, за якою нараховані відсотки, суми, на яку нараховано відсотки, періоду нарахування комісії.

Крім того, пп. «а» п. 1 зазначеного вище Переліку передбачено як підставу для вчинення виконавчого напису надання стягувачем оригіналу нотаріально посвідченої угоди, яким анкета-заява від 21 березня 2014 не являється.

Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі вже не чинні.

Згідно положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням вищевказаного Порядку та статей 88, 89 Закону України «Про нотаріат», а відтак обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат судом дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст. ст.259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис № 6088 від 13 березня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 11268 грн 41 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

- Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4;

- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса: 02094, м. Київ, вул. Поправки Ю., 6, офіс 19.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова