Справа № 209/1619/19
Провадження № 2/209/54/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.

за участі: секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кам`янської міської ради, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, про визнання частково недійсним та скасування розпорядження про передачу у власність квартири, виключення із свідоцтва про прав власності на житло відомостей про одного із співвласників, визнання права власності на 1/2 частку квартири

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кам`янської міської ради, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, про визнання права власності на 1/2 частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (а.с. 128 -132), в якому просить: визнати незаконним та скасувати розпорядження Відділу обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому № 012058 від 18 травня 1998 року в частині передачі ОСОБА_3 у спільну (сумісну або часткову) власність квартири АДРЕСА_1 ; виключити із свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1998 року, виданого на підставі розпорядження № НОМЕР_1 від 18 травня 1998 року, ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скасувати його в частині передачі ОСОБА_3 у спільну (сумісну або часткову) власність квартири АДРЕСА_1 ; визнати за нею, ОСОБА_1 , право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка ОСОБА_4 .

На обґрунтування первісного позовну ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, у тому числі на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м. Вона протягом шестимісячного строку звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А. із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка. Проте, нотаріус своєю постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право власності на житло, видане 18 травня 1998 року на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відповідає вимогам законодавства у зв`язку з тим, що видане у тому числі на ім`я померлої особи ОСОБА_3 , правоздатність якої припинилася з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1998 року, виданого відділом обліку та розподілу жилої площі міськвиконкому на підставі розпорядження № 012058 від 18 травня 1998 року, вказана вище квартира належить на праві приватної спільної (сумісної або, часткової) власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В той же час ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, на момент видачі розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру до складу родини ОСОБА_4 входила лише його дочка ОСОБА_2 , яка була вказана у ордері на жиле приміщення № 1160 від 03 грудня 1992 року, який був виданий виконкомом Заводської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому № 325 від 13 листопада 1992 року. У відповіді на запит нотаріуса Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно зазначив, що спірна квартира була передана у спільну власність ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто особам, які на той час, згідно з довідкою, складали сім`ю наймача квартири. У постанові нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальних дій від 20 березня 2019 року зазначено, що в архівних приватизаційних документах наявна довідка про склад сім`ї наймача квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої членами сім`ї наймача квартири ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_3 . Отже, ОСОБА_4 надав повний пакет документів для приватизації жилого приміщення, в якому були зареєстровані та мешкали члени його сім`ї, і на підставі цих документів було видано розпорядження № 012058 від 18 травня 1998 року, в якому серед співвласників квартири була зазначена померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що суперечить нормам цивільного законодавства України. Оскільки на момент приватизації до складу членів сім`ї наймача ОСОБА_4 входила тільки його дочка ОСОБА_2 то розпорядження № 012058 від 18 травня 1998 року в частині передачі ОСОБА_3 у спільну (сумісну або часткову) власність квартири є незаконним, а тому із розпорядження та із свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1998 року необхідно виключити відомості про ОСОБА_3 , як про співвласника квартири, залишивши співвласниками квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , скасувавши свідоцтво про право власності на житло в частині передачі ОСОБА_3 у спільну власність квартири АДРЕСА_1 . 21 вересня 2002 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ». За життя ОСОБА_4 будь-які договори між ним та його дочкою, як співвласником квартири, не укладалися, оскільки вони вважали, що вони є власниками квартири у рівних частках. Враховуючи, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то в момент приватизації ОСОБА_4 фактично була передана у власність 1/2 частка квартири, власником якої він залишався до дня своєї смерті. Таким чином, до складу спадщини ОСОБА_4 входить одна друга частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ним за життя не було складено заповіту, його дочка ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого батька, а інших спадкоємців першої черги, крім неї, позивачки, та дочки ОСОБА_2 немає, вважає, що вона, ОСОБА_1 , є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 і має право на визнання за нею права власності на 1/2 частку вказаної квартири в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою (а.с. 159-162), в якій просить визнати за нею право приватної власності на одну/другу частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м.

На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, у тому числі на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м. ЇЇ мати ОСОБА_1 протягом шестимісячного строку звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А. із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка, а вона, ОСОБА_2 , відмовилася від прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги після померлого батька немає. Але 20 березня 2019 року нотаріус своєю постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право власності на житло, видане 18 травня 1998 року на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відповідає вимогам законодавства у зв`язку з тим, що видане у тому числі на ім`я померлої особи ОСОБА_3 , правоздатність якої припинилася з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1998 року, виданого відділом обліку та розподілу жилої площі міськвиконкому на підставі розпорядження № 012058 від 18 травня 1998 року, вказана вище квартира належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В той же час ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, на момент видачі розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру до складу родини ОСОБА_4 входила лише вона, його дочка ОСОБА_2 , яка була вказана у ордері на жиле приміщення № 1160 від 03 грудня 1992 року, що був виданий виконкомом Заводської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому № 325 від 13 листопада 1992 року. У відповіді на запит нотаріуса Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно зазначив, що спірна квартира була передана у спільну власність ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто особам, які на той час, згідно з довідкою, складали сім`ю наймача квартири. У постанові нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальних дій від 20 березня 2019 року зазначено, що в архівних приватизаційних документах наявна довідка про склад сім`ї наймача квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої членами сім`ї наймача квартири ОСОБА_4 є вона, ОСОБА_2 та мати батька ОСОБА_3 . Отже, батько надав повний пакет документів для приватизації жилого приміщення, в якому були зареєстровані та мешкали члени його сім`ї, і на підставі цих документів було видано розпорядження № 012058 від 18 травня 1998 року, в якому серед співвласників квартири була зазначена померла ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся ОСОБА_3 , що суперечить нормам цивільного законодавства України. Оскільки на момент приватизації до складу членів сім`ї наймача ОСОБА_4 входила тільки вона, його дочка ОСОБА_2 , то розпорядження № 012058 від 18 травня 1998 року в частині передачі ОСОБА_3 у спільну (сумісну або часткову) власність квартири є незаконним, а тому із розпорядження та із свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1998 року необхідно виключити відомості про ОСОБА_3 , як про співвласника квартири, залишивши співвласниками квартири її батька ОСОБА_4 та її, ОСОБА_2 , скасувавши свідоцтво про право власності на житло в частині передачі ОСОБА_3 у спільну власність квартири АДРЕСА_1 . Вона та батько не укладали будь-які договори щодо визначення частко у праві спільн6ої власності на квартиру, оскільки вони вважали, що вони є власниками квартири у рівних частках. Враховуючи, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то в момент приватизації їй та батьку ОСОБА_4 , кожному, фактично була передана у власність 1/2 частка квартири, а тому вважає, що вона є власником 1/2 частки квартири згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1998 року.

Ухвалою судді від 20 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

На стадії підготовчого провадження позивачкою ОСОБА_1 подану позовну заяву із зміненим предметом позову.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року прийнято заяву позивачки ОСОБА_1 про зміну предмету позову, залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 .

Судом, за клопотанням представника позивачки за первісним позовом, на стадії підготовчого провадження витребувано від приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А. копію спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с. 72-124), та від Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради належним чином посвідчені копії документів, що подавалися для приватизації: розпорядження № 012058 від 18 травня 1998 року, заяви мешканців житла на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , довідки про склад сім`ї (а.с. 143-145).

27 січня 2020 року на стадії підготовчого провадження ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву.

Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року зустрічна позовна зава ОСОБА_2 прийнята до розгляду та вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 12 червня 2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 , яка є відповідачкою за зустрічним позовом, та її представник ОСОБА_5. в судове засідання не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивачки ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити.

Відповідачка за первісним позовом, яка є позивачем за зустрічним позовом, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, у зустрічній позовній заяві просила розглянути цивільну справу без її особистої участі, свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів за первісним та зустрічним позовами Кам`янської міської ради, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради - Жежель С.С. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, заперечує проти первісного та зустрічного позовів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А. в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримує у повному обсязі.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності сторін та їх представників, третьої особи на підставі наявних у справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 03 грудня 1992 року виконкомом Заводської районної ради народних депутатів ОСОБА_4 було видано ордер на житлове приміщення № 1160 на право зайняття квартири за адресою: АДРЕСА_1 на склад сім`ї із трьох осіб: дочки ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Приморською селищною радою м. Феодосії Республіки Крим 28 травня 1993 року (а.с. 13), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. На момент смерті вона була зареєстрована у квартирі по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/6077 від 06 березня 2019 року, де зазначено, що ОСОБА_3 була зареєстрована у вказаній квартирі з 25 грудня 1992 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації 11 червня 1993 року (а.с. 14).

Як вбачається із наданих Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради документів, що були додані до заяви про приватизацію ( а.с. 143-145), у 1998 році ОСОБА_4 звернувся до керівника органу приватизації із заявою про передачу у приватну власність квартири по АДРЕСА_1 , яку він займає із членами своєї сім`ї на умовах найму, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 144).

У цій заяві ОСОБА_4 вказав, що просить передати квартиру у спільну часткову власність у співвідношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Таким чином, у своїй заяві про приватизацію квартири ОСОБА_4 не вказував свою померлу матір ОСОБА_3 , як члена своєї сім`ї.

Не зважаючи на те, що член сім`ї ОСОБА_4 - його мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 11 червня 1993 року була знята з реєстрації по цій квартирі, а ОСОБА_4 не вказував її як члена своєї сім`ї, ЖЕП «Жовтень» видало довідку про склад сім`ї наймача ізольованої квартири багатоквартирного будинку та займані ними приміщення по АДРЕСА_1 , які мають право на житло в момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», де було зазначено, що до складу сім`ї наймача житлового приміщення ОСОБА_4 входять члени його сім`ї: дочка ОСОБА_2 , та мати ОСОБА_3 (а.с. 143).

На підставі вказаної довідки ЖЕП «Жовтень» органом приватизації - відділом обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради 18 травня 1998 року було видано розпорядження № 012058 про передачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 у спільну власність наймачу ОСОБА_4 та членам його сім`ї без значення кількості та прізвищ членів сім`ї (а.с. 145).

На підставі вказаного розпорядження відділом обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради 18 травня 1998 року було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира по АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 10). Видане свідоцтво було також зареєстровано в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації, на підтвердження передачі квартири у приватну спільну власність.

Проте, у технічному паспорті, що був виготовлений Малим підприємством «Приват Гарант» у 1998 року, власниками квартири по АДРЕСА_1 , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., вказані лише ОСОБА_4 та його дочка ОСОБА_2 (а.с. 11-12).

Таким чином, судом встановлено, що при передачі квартири у власність ОСОБА_4 та членам його сім`ї, внаслідок допущеної ЖЕП «Жовтень» помилки і включення до членів його сім`ї померлої матері ОСОБА_3 , розпорядженням органу приватизації від 18 травня 1998 року та виданим на його підставі свідоцтвом про право власності на житло до співвласників спірної квартири була включена померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , цивільна правоздатність якої, тобто здатність мати цивільні права та обов`язки, у тому числі набувати право власності, згідно ст.9 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення правовідносин, припинилася у момент її смерті.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції Закону № 642/97-ВР від 18 листопада 1997 року, що була чинною на 18 травня 1998 року) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч. ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».)

Пунктом 4.1 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, що були затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, які були чинними станом на 18 травня 1998 року, було передбачено, що оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводилось з видачею свідоцтва про право власності, а державні органи приватизації видавали свідоцтва наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до ЗУ від 19 червня 1992 року № 2482-ІІ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Станом на травень 1998 року порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян та склад документів, що підлягають оформленню, було визначено Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № НОМЕР_2 від 15 вересня 1992 року. Пунктом 18 цього Положення було визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартири, звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Згідно вимог п. 20 Положення передачі квартир (будинків) у власність громадян при оформлення заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення(додатки 4, 5).

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду України» (в редакції Закону № 642/97-ВР від 18 листопада 1997 року) було визначено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в дані квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Враховуючи вищевикладене та те, що на момент передачі квартири у спільну приватну власність, у вказаній квартирі були зареєстровані лише ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , то саме тільки вони, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду України», набули право спільної власності на квартиру по АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд вважає, що із розпорядження відділу обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому № 012058 від 18 травня 1998 року повинні бути виключені відомості про передачу ОСОБА_3 у спільну (сумісну або часткову) власність квартири АДРЕСА_1 . Також вона повинна бути виключена із свідоцтва про право власності на житло, що було видано на підставі вказаного розпорядження, і це свідоцтво необхідно скасувати в частині передачі ОСОБА_3 у спільну (сумісну або часткову) власність квартири АДРЕСА_1 .

Як було зазначено вище, квартира по АДРЕСА_1 була передана у спільну власність наймачу квартири ОСОБА_4 та члену його сім`ї ОСОБА_2 , але у свідоцтві про право власності на житло не було вказано, в яку саме власність (спільну сумісну або спільну часткову) передається вказана квартира, а будь яким договором правовий режим власності між співвласниками не визначався.

Частина 4 ст. 355 ЦК України (2003 року) встановлює презумпцію дії правового режиму права спільної часткової власності, якщо інше не встановлено договором або законом. Така презумпція застосовується в тих випадках, коли в договорі конкретно не визначено правовий режим спільності.

Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

З урахуванням вимог ст. 355, 357 ЦК України, п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України (2003 року) щодо застосування до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України (2003 року) та продовжують існувати після набрання ним чинності, суд вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , кожному, була передана у власність одна друга частка спірної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04 серпня 2018 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 560 (а.с. 15).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді всього належного йому майна, у тому числі у вигляді 1/2 частки квартири по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 . Факт їх родинних відносин із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про одруження між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , (а.с. 16, 79), свідоцтвом про народження ОСОБА_2 (а.с. 135 оберт), та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 135).

Згідно наданої суду належним чином посвідченої копії спадкової справи № 49/2018 після померлого ОСОБА_4 (а.с. 74-124), спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_1 , яка протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А.

06 березня 2019 року ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належне ОСОБА_4 нерухоме майно та грошові внески (а.с. 110, 116).

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлому ОСОБА_4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріусом Прожуган М.А. було відмовлено через те, що поданий правовстановлюючий документ на вказану квартиру - свідоцтво про право власності на житло, видане 18 травня 1998 року відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому, на підставі розпорядження органу приватизації № 012058 від 18 травня 1998 року, не відповідає вимогам законодавства, бо до співвласників вказаної квартири включена ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за 5 років до видачі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 124 - постанова нотаріуса від 20 березня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії).

Як було встановлено судом, відомості про ОСОБА_3 , як про співвласника спірної квартири, до свідоцтва про право власності на житло були внесені помилково, а квартира фактично була передана у приватну власність ОСОБА_4 та його дочці ОСОБА_2 , і кожний з них в порядку приватизації квартири набув право власності на одну другу її частку.

Таким чином, суд вважає, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить одна друга частка квартири по АДРЕСА_1 .

Власником іншої однієї другої частки квартири є дочка померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину мають діти, батьки спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Враховуючи, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_1 , а його дочка ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини не зверталася, зазначивши у позовній заяві, що вона відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька, суд вважає, що за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, необхідно визнати право власності на одну другу частку квартири по АДРЕСА_1 , яка належала її померлому чоловіку ОСОБА_4 , задовольнивши її позовні вимоги у повному обсязі.

Суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_2 також підлягає задоволенню і за нею необхідно визнати право власності на іншу одну другу частку вказаної квартири, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 набула право власності на це нерухоме майно з законних підстав згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно ч.1 ст. 141 Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі, то сплачений судовий збір ОСОБА_1 підлягає стягненню на її користь з ОСОБА_2 , а судовий збір сплачений ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь з ОСОБА_1 .

На підставі ч. 12 ст. 256 ЦПК України, проводячи зустрічне зарахування сплачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сум судового збору, які є рівними, суд не стягує з кожної з них на користь іншої сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кам`янської міської ради, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, про визнання частково недійсним та скасування розпорядження про передачу у власність квартири, виключення із свідоцтва про прав власності на житло відомостей про одного із співвласників, визнання права власності на 1/2 частку квартири.

Скасувати розпорядження Відділу обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому № 012058 від 18 травня 1998 року в частині передачі ОСОБА_3 у спільну (сумісну або часткову) власність квартири АДРЕСА_1 .

Виключити із свідоцтва про право власності на житло від 18 травня 1998 року, виданого на підставі розпорядження № НОМЕР_1 від 18 травня 1998 року, ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скасувати його в частині передачі ОСОБА_3 у спільну (сумісну або часткову) власність квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4 .

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кам`янської міської ради, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, про визнання права власності на 1/2 частку квартири.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право приватної власності на одну/другу частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м.

Повне рішення складено 24 вересня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.