РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року

м. Рівне

Справа № 565/1818/18

Провадження № 22-ц/4815/801/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Шимківа С.С., Боймиструка С.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бірука О.В. на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року, ухваленого в складі судді Горегляд О.І., повний текст судового рішення виготовлено 08.07.20219 року, у справі № 565/1818/18,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулись з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і фактично понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини

Позов обґрунтований тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання на теплоенергетичному факультеті «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського», стипендії не отримує. Позивачка також вказала, що вона самостійно несе витрати на проїзд сина з місця навчання додому, на його харчування, придбання необхідного одягу, канцелярських товарів, допомагає в натуральній формі, купуючи для нього продукти харчування. Згідно з доводами ОСОБА_1 відповідач добровільно не надає кошти на утримання спільного сина ОСОБА_4 в період його навчання, тому всі турботи про нього у період його навчання покладені виключно на неї.

Просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 21 вересня 2018 року і до закінчення навчання

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і фактично понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 фактично понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 3807 (три тисячі вісімсот сім) гривень 50 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 21 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року, тобто до закінчення дитиною навчання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і фактично понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - відмовлено за їх безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 247 (двісті сорок сім) гривень 46 копійок.

Не погодившись з рішенням суду в частині часу з якого присуджуються аліменти, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути аліменти з дня набрання законної сили судового рішення і до закінчення навчання дитини.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме неправильно визначено дату з якої присуджуються аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Суд не врахував положення ст.192 СК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує,що рішення суду законне та обґрунтоване,просить залишити його без зміни,а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 01 вересня 2018 року є студентом теплоенергетичного факультету «Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського», стипендії не отримує. Термін закінчення навчання 30 червня 2022 року (а.с.)..

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому, положеннями статті 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В рішення суду в частині присудженого розміру аліментів не оскаржується, отже, не є предметом апеляційного перегляду.

Доводи апеляційної скарги проте, що аліменти мають бути присудженні, з врахуванням норм ст.192 СК України, з часу набрання рішенням законної сили, а не з часу подачі позову апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником вказаних норм права.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позовна заява була подана до суду 21 вересня 2018 року, що підтверджується відбитком штемпеля на заяві (а.с.2), а тому виходячи з положень ст. 191 СК України, саме з цієї дати підлягають стягненню з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бірука О.В. залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 17 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді