Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1818/18 Головуючий у 1-й інст. Міхненко С. Д.
Категорія 3 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й.

Талько О.Б.

при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу № 283/1818/18

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Малинська державна нотаріальна контора Житомирської області, приватний нотаріус Малинського районного нотаріального округу Сотніченко Ірина Василівна) про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним та скасування договору дарування жилого будинку, визнання недійсним та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Міхненка С.Д. у м.Малин,

встановив:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист спадкових прав. Після уточнення позовних вимог остаточно просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_5 Малинською держнотконторою 23.11.1999; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Малинською держнотконторою 07.10.2002 по реєстру №11-8107; визнати недійсним та скасувати нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сотніченко І.В. договір дарування жилого будинку від 23.11.2002, визнати недійсним та скасувати реєстрацію 01.11.2007 права власності на нерухоме майно - буд. АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову заначила, що її батько ОСОБА_7 також був спадкоємцем власника будинку ОСОБА_8 , своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину всупереч вимог закону було видане лише ОСОБА_5 , чим порушені її права як спадкоємиці ОСОБА_7 .

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не вирішив питання про залучення у якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Крім того, суд, встановивши факт невідповідності нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.1999, виданого ОСОБА_5 , та наступних правовстановлюючих документів, не застосував ст.ст.3, 548 ЦК Української РСР, ч.1 ст.203, ч. 3 ст. 09, ст.215, ст.1258 та ст. 1269 ЦК України.

У відзиві третя особа ОСОБА_4 просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 10 лютого 1982 року на ім`я ОСОБА_8 було видане свідоцтво про право приватної власності на будівлю - житловий будинок АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , яка була бабою позивача у справі, померла. Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі і на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Заповіт ОСОБА_8 не складала. У передбачений законодавством термін, син ОСОБА_8 . ОСОБА_7 звернувся до Малинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. За наслідками звернення ОСОБА_7 , 25 вересня 1990 року нотаріусом була відкрита спадкова справа № 247 ( т.1 а.с.124).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_7 , ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після його смерті.

За заявою ОСОБА_1 державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори 22 квітня 1999 року була відкрита спадкова справа №145. Свідоцтво про право на спадщину позивач не отримала.

12 жовтня 1999 року ОСОБА_5 звернувся до Малинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_8 21 жовтня 1999 року Малинським районним судом Житомирської області ухвалено рішення, згідно якого встановлено факт, що ОСОБА_5 вступив в управління і володіння майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 протягом шести місяців після її смерті та вважається таким, що прийняв спадщину. За наслідками подання заяви, 23 листопада 1999 року була заведена спадкова справа. Як наслідок ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 листопада 1999 року, посвідчене державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складалося з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, зокрема житловий будинок в АДРЕСА_1 . За заявою сина спадкодавця ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_3 , нотаріусом була заведена спадкова справа, 07 жовтня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

23 листопада 2002 року приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Сотніченко І.В. було посвідчено договір дарування жилого будинку, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 подарували будинок в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 . Право власності на даний житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_2 в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 червня 2019 року скасовано рішення Малинського районного суду від 21 жовтня 1999 року, яким був встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року діти померлого є спадкоємцями першої черги. Однією з дій, яка свідчить про прийняття спадщини є подання спадкоємцем до державної нотаріальної контори протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР 1963 року).

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що внаслідок видачі державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 листопада 1999 року лише одному спадкоємцю ОСОБА_5 були порушені права ОСОБА_1 , оскільки син ОСОБА_7 (батько позивачки) також у строки, передбачені ст.549 ЦК УРСР 1963 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_8 і прийняв спадщину, а позивачка після смерті батька також прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори.

Проте, оскільки позивачка не зазначила відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (на даний час його правонаступником є ОСОБА_4 ) і не заявляла в суді першої інстанції про залучення їх до участі в справі в якості відповідачів, а рішення суду про задоволення позовних вимог стосується прав та обов`язків зазначених осіб, суд першої інстанції правильно відмовив у позові.

Процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різними. Процесуальні права третьої особи за своїм обсягом є значно вужчими процесуальних прав відповідача (ст.ст.43,49 ЦПК України).

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу посилання апелянта на обов`язок суду залучати відповідачів не можуть бути взяті до уваги. Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями залучити особу до участі у справі в якості відповідача.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268,367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: