Справа № 523/4499/20
Провадження №2/523/2660/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» про визнання нарахування неправомірним, зобов`язання вчинити перерахунок заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання неправомірними дій ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» щодо нарахування заборгованості у сумі 5537,59 грн.

Також просить зобов`язати ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» здійснити перерахунок спожитого природного газу за особовим рахунком позивача № НОМЕР_1 .

Позов мотивується тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

01.10.2019 року позивач отримав рахунок згідно якого заборгованість за поставлений природний газ становить 5537,59 грн.

Зазначений розрахунок заборгованості є неправильним, оскільки в даному рахунку вказано неправильні показники лічильника.

Станом на кінець 2017 року у позивача була наявна переплата у сумі 2467 грн., станом на кінець 2018 року - переплата у сумі 1856 грн.

Середній обсяг природного газу який споживає позивач - близько 7м./3 в неопалювальний сезон, та близько 200 м./3 в опалювальний.

З урахуванням субсидії, яку отримує позивач, заборгованості не повинно бути.

Відповідно до п.4.4 Типового договору постачання природного газу постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звірку фактичного споживання газу та проводити відповідний перерахунок.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою про перерахунок, однак його не зроблено що змусило звернутись до суду.

Представник відповідача відзив на позов не надав, в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, що ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» є неналежним відповідачем, так як здійснює нарахування за вже визначений іншою юридичною особою об`єм спожитого природного газу.

Судом встановлено:

Позов подано до суду 25.03.2020 року.

Сторони визнали, що позивач є побутовим споживачем природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Листом відповідача №10.0-02/3664 від 18.10.2019 року повідомлено про заборгованість позивача, станом на 01.10.2019 року, на показники лічильника 19154м/3, у сумі 5537,31 грн. З урахуванням пені у розмірі 0,28 грн., заборгованість позивача за спожитий природний газ становить - 5537,59 грн.(а.с.16).

Актом обстеження вузла обліку визначено показання газового лічильника на 21.01.2020 року - 19611 м./3. Зауважень по лічильнику немає (а.с.15).

Обставина, що визначена в позові, отримання позивачем 01.10.2019 року рахунку згідно якого заборгованість за поставлений природний газ становить 5537,59 грн., не підтверджена належними та допустимими доказами.

Суду не надано доказів припинення газопостачання домоволодіння позивача.

Правовідносини між споживачем (позивачем) та постачальником газу (відповідачем) врегульовані Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ від 30 вересня 2015 року № 2494, положеннями Цивільного Кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у Постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, провадження № 14-503цс18 вказано, що як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Твердження позивача про наявність вимоги про сплату заборгованості не підтверджене належними та допустимими доказами. Сума заборгованості викладена у листі-відповіді відповідача (а.с.14), який судом визначено як недопустимим доказом (ч.2 ст.78 ЦПК України) та є претензійним документом, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом документів для підготовки претензії або вимоги, і визнання дій щодо його складення неправомірними не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений лист-відповідь може бути визнано як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього рішення. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у Постанові від 08 серпня 2018 року у справі № 285/1893/17, оскарження протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством. Визнання вимоги про оплату збитків незаконною не передбачено чинним законодавством, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору. Акт та протокол у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків можуть бути надані як докази, які повинні оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а їх самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством. Оскарження порядку визначення розміру і відшкодування збитків, повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника з позовом до суду про відшкодування збитків.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги по суті, суд врахував, що оспорювані дії посадових осіб під час складання листа-відповіді №10.0-02/3664 від 18.10.2019 року неможливо визнати протиправними, так як вони не покладають певних обов`язків на позивача, а відтак не порушує його права та інтереси, тим більше, що постачання природнього газу позивачу не припинилось з цих підстав.

Суд відхиляє твердження представника відповідача, що ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» є неналежним відповідачем, з підстав що наведені нижче.

Відповідно до п.4 Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою КМУ №2494 від 30.09.2015 року, оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Позивач є інвалідом 2-ї групи, а тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5,6,10,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» про визнання нарахування неправомірним, зобов`язання вчинити перерахунок заборгованості.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14.08.2020 року.

Суддя