Справа № 464/924/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/4106/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
УХВАЛА

29 січня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи заяву представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Блажевського Петра Івановича про вжиття заходів забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановив:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться справа за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2019 року.

Оскаржуваним рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2019 року у позові Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1890293,98 грн - відмовлено повністю.

Судовий збір у розмірі 28354,41 грн, сплачений при подані заяви до суду, покладено на позивача Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Рішення суду оскаржив представник позивача АТ «Альфа-банк» Блажевський П.І.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 листопада 2019 року.

23.01.2020 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника АТ «Альфа-банк» Блажевського П.І. про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони відчуження квартири на АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що власником 1/3 квартири на АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , а відповідно до рішення суду у справі № 464/3294/15 про поділ спільного майна подружжя, власником 2/3 цієї квартири є ОСОБА_2 Зазначена квартира є предметом іпотеки. Стверджує, що 1/3 цієї квартири була незаконно відчужена ОСОБА_3 за договором дарування ОСОБА_1 , всупереч кредитного та іпотечного договорів.

Зазначені обставини, на переконання заявника, і є причиною ризику ускладнення чи неможливості виконання рішення суду, оскільки у випадку не забезпечення позову відповідачі до винесення рішення суду матимуть можливість відчужити нерухоме майно, що утруднить виконання рішення суду по даній справі. Просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відтак, розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про забезпечення позову приходжу таких висновків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У преамбулі постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У п. 4 вказаної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 57648 доларів СШП, зі сплатою 13,30 % річних на строк до 29 квітня 2023 року.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором того ж дня між ЗАТ «Альфа-Банк» та третьою особою ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 800003722-И, згідно з умовами якого останній передав в іпотеку майнові права на об`єкт інвестування, будівництво якого не завершено та який стане власністю ОСОБА_3 у майбутньому.

31 липня 2012 року ОСОБА_3 зареєстрував право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 07.06.2012 № С-05085.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2015 року здійснено поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відступивши від рівності часток, за останньою визнано право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно віз договором дарування від 16.10.2015 ОСОБА_1 1/3 частки у праві спільної сумісної власності подарував ОСОБА_1 , зазначені обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2017, свідоцтва про право власності, судового рішення, та договору дарування.

Таким чином, квартира, стосовно якої заявник просить вжити заходи забезпечення, є предметом спору.

При цьому, між сторонами дійсно виник спір, який, як зазначає сторона позивача, є наслідком невиконання умов кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 29.10.2017 у ОСОБА_3 утворилась заборгованість у розмірі 1282367,92 грн та нараховані відсотки у сумі 607926,06 грн., що свідчить про майновий характер спору.

Відповідно до ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Оскільки докази про те, що квартира АДРЕСА_1 , як об"єкт цивільних прав вилучений чи обмежений в обороті, відсутні, ризик відчудження майна є постійним.

Таким чином, враховуючи предмет позову, яким є звернення стягнення на предмет іпотеки, характер спірних правовідносин, приходжу висновку про можливість застосування заходів забезпечення позову з метою недопущення утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду в майбутньому, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

При цьому, враховуючи те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а відповідач та інші особи не позбавляються права користування своїм майном, вказаний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні власників, а обмежується лише можливість його відчужити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Блажевського Петра Івановича про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 1/3 частина якої належить ОСОБА_1 , а 2/3 частини ОСОБА_2 .

Стягувач: Акціонерне товариство «Альфа-банк», , 03150, м. Київ, вул.Велика Васильківська, 100

Боржник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

Боржник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складений 29 січня 2020 року.

Суддя А.В. Ніткевич