ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2020 року м. Кропивницький

справа № 389/1134/20

провадження № 22-ц/4809/1053/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Дьомич Л.М., Мурашка С.І.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.05.2020, суддя Український В.В., по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся у суд із забезпечення позову до подання позовної заяви про поділ майна подружжя.

В обґрунтування заяви зазначив, що з ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року. На даний час відносини з ОСОБА_3 перебувають на стадії розірвання шлюбу. За час сумісного життя у шлюбі ними було набуте спільне майно, а саме грошові кошти в розмірі 166 515,44 гривень, що підтверджується депозитними договорами.

Починаючи з 2012 року заявник з дружиною користувалися послугами АТ КБ «Приватбанк» шляхом укладення депозитних договорів з наступною пролонгацією.

12.02.2020 після закінчення дії депозитних договорів, ОСОБА_3 розпорядилася спільними коштами подружжя шляхом переведення з її особистого рахунку на рахунок своєї матері ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 166 515,44 грн., уклавши інший договір.

Вважає, що грошові кошти в розмірі 166 515,44 гривень є спільно нажитим майном подружжя та підлягає поділу, враховуючи інтереси сторін та рівність їх часток у праві на грошовий вклад.

Оскільки ОСОБА_1 є стороною договору вкладу коштів, то до винесення рішення судом вона може розпорядитися вкладом на свій власний розсуд.

Вважає, що це є очевидною небезпекою заподіяння шкоди правам заявника, свободам та його інтересам. У зв`язку з наявністю спору про поділ майна заявник планує звернутися до суду із вимогами про поділ зазначеного вище майна та визнання права власності особистої приватної власності на частину вищевказаного грошового депозиту.

Просив накласти арешт на грошові кошти у сумі 83 257 72 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» за договором № SAMDNWFD901 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс. від 12.02.2020, укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.05.2020 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначається, що суд першої інстанції не врахував, що майно на яке суд наклав арешт не має жодного відношення до відповідача, оскільки є особистою власністю ОСОБА_4 . Доказів того, що ОСОБА_3 розпорядилася спільними коштами подружжя шляхом перенесення з її особистого рахунку на рахунок своєї матері ОСОБА_1 не надано. Таким чином суд не встановив власника коштів розміщених у АТ КБ «Приватбанк» за договором № SAMDNWFD901.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.06.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06.08.2020 справу призначено до розгляду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10.09.2020 продовжено строк розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в майбутньому може виникнути спір щодо розподілу сумісного майна подружжя. Заявник переконаний в тому, що грошові кошти в розмірі 166515,44 гривень є сумісно нажитим майном подружжя, яке підлягає розподілу в рівних частках. Через те, що спірні грошові кошти на даний час перебувають на рахунку АТ КБ «Приватбанк» відповідно до договору SAMDNWFD901 від 12.02.2020 укладеного між банком та ОСОБА_1 , суд вважає допустимим такий захід забезпечення позову, як арешт грошових коштів в сумі 83257,72 гривні на вказаному рахунку.

Суд першої інстанції зазначив, що відчуження вказаних грошових коштів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на частину грошових коштів є логічним і справедливим до вирішення майбутнього спору по суті буде співмірним із заявленими позивачем в майбутньому вимогам про розділ майна подружжя.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розв`язанні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Під час звернення до суду з заявою про забезпечення позову заявник зобов`язаний надати суду докази на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову.

Отже, забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в заяві про забезпечення позову зазначає, що грошові кошти в розмірі 166515,44 грн, які знаходились на депозитних рахунках ОСОБА_5 є сумісно нажитим майном подружжя. Оскільки зазначені кошти переведені ОСОБА_5 з зазначених депозитних рахунків на рахунок матері і на даний час перебувають на рахунку АТ КБ «Приватбанк» відповідно до договору SAMDNWFD901 від 12.02.2020 укладеного між банком та ОСОБА_1 то просив накласти арешт на кошти в розмірі 83257.72 грн.

Суд апеляційної інстанції перевірив зазначені обставини і дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження, що кошти на які просить накласти арешт ОСОБА_2 є майном подружжя ОСОБА_6 , а не приватною власністю - ОСОБА_1 і в подальшому можуть бути предметом суд ового спору.

З договору SAMDNWFD901 від 12.02.2020, вклад «Стандарт» строковий на 6 місяців укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що кошти які знаходяться на даному рахунку при оформлені, внесені з рахунку НОМЕР_2 .

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що рахунок з якого було переведено кошти на рахунок ОСОБА_1 відповідно належав ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню судове рішення суду першої інстанції з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки подана заява про забезпечення позову не в достатній мірі обґрунтована щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів третіх осіб.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.05.2020 скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви про поділ майна подружжя відмовити.

Повний текст постанови складено 14.09.2020 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: