Провадження № 2/234/639/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Чернобай А.О.,

секретар судового засідання - Літвінов А.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Краматорську в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Совєтського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції Донецької області, третьої особи Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про зняття арешту з майна, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.10.2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до Совєтського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції Донецької області, третьої особи Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про зняття арешту з майна.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що у провадженні Совєтського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції Донецької області перебувало виконавче провадження № 19145589 від 11.05.2010 року, відкрите на підставі виконавчого напису від 28.04.2010 року № 292 та зведене виконавче провадження від 30.08.2010 року, до складу якого входили: виконавче провадження № 209110720 (виконавчий лист № 2-1517, виданий Совєтським районним судом м. Макіївка від 06.07.2010 року) та виконавче провадження № 20911159 ( виконавчий лист № 2-1544, виданий Совєтським районним судом м. Макіївка від 06.07.2010 року).

11.05.2010 року постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 19145589 накладено арешт на майно ОСОБА_2

25.05.2010 року державним виконавцем складено акт опису й арешт майна, належного боржнику на праві власності, а саме: ремонтних майстерень, загальною площею 1849,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У межах зазначеного вище виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса відбулось звернення стягнення на майно боржника, а саме: ремонтних майстерень, загальною площею 1849,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали на праві власності позивачу та задоволено вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 119 006,01 доларів США та 548 535 грн.

У листі Совєтського відділу ДВС від 10.05.2018 року № 14.11-19-174 та додатках у формі «ВП-спецрозділ», зазначено, що відповідно до виконавчого документа звернуто стягнення на заставлено майно боржника, виконавчий документ повертається стягувачу - заставодержателю в порядку, визначеному п. 6 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна, яке він повинен передати) Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, 19.08.2010 року у межах зведеного виконавчого провадження № 20910720 накладено арешт на невизначене майно позивача, все нерухоме майно, крім ремонтних майстерень, загальною площею 1849,5 кв.м.

31.01.2014 року постановою про арешт коштів боржника накладено арешт на кошти боржника.

Відповідно до відомостей, викладених у листі від 10.05.2018 року Совєтського відділу ДВС, 10.11.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, арешти, накладені на майно позивача постановами державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень № 19145589 від 11.05.2010 та № 20910720 від 19.08.2010 року дотепер не скасовані.

Оскільки, виконавчі документи було повернуто стягувачу у зв`язку з тим, що звернення стягнення на кошти боржника заборонено законом та відсутністю у боржника майна, яке він повинен передати, а подальше проведення виконавчих дій неможливе у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території, на якій проводиться активна фаза АТО, виконавче провадження № 209110720 до складу якого входило виконавче провадження № 20911159, та виконавче провадження № 19145589 завершені, виконавчі документи, на підставі яких відкриті виконавчі провадження повернуто стягувачеві, то арешт майна (коштів) боржника позивача є безпідставними, оскільки для такого обмеження у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном зникла будь - яка з підстав, а накладення арешту на майно (кошти) боржника більше не застосовується для забезпечення реального виконання рішень.

Повернення виконавчого документу фактично завершило виконавче провадження. Виконавчі документи повернуті стягувачеві та повторно до виконання не предявлялись та підстави для їх примусового виконання відсутні, арешти накладені на майно (кошти) позивача є протиправними та необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Оскільки у межах виконавчого провадження, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса відбулось позасудове звернення стягнення на майно боржника, що було предметом іпотеки № 014/11-191/64-077/1 та задоволено вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль», то будь - які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними, а отже і будь - які обмеження стосовно позивача, зокрема, у вигляді арештів майна, існувати не можуть.

Позивач просить зняти арешти з усього рухомого та нерухомого майна (коштів), що належить ОСОБА_2 , які накладені на підставі постанови від 11.05.2010 року Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження № 19145589 (реєстраційний номер обтяжень у Державному реєстрі прав 10300504) та постанови від 19.08.2010 року Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження № 20910720 (реєстраційний номер обтяжень у Державному реєстрі прав 10303187).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Відповідач - Совєтський відділ державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції Донецької області про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання представник відповідача не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи або письмових пояснень та відзиву на позовну заяву не надав.

Третя особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання представник третьої особи не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи або письмових пояснень не надав.

Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1517, виданого 25.06.2010 року Совєтським районним судом м. Макіївка про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Донецька обласна дирекція 896438,86 грн та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 (а.с. 27-28)

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.05.2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2942, виданого 28.04.2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозов Є.В. про звернення стягнення на ремонтні майстерні, загальною площею 1849,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 та задоволення вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 119006,01 доларів США та 548535 грн. та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 (а.с. 29-30)

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1544, виданого 25.06.2010 року Совєтським районним судом м. Макіївка про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Донецька обласна дирекція 604436,23 грн та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 (а.с. 39-40)

Згідно виконавчого провадження № 2-1544 10.11.2014 року повернуто виконавчий документ стягувачеву на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника) (а.с. 20-23)

Згідно виконавчого провадження № 2942 24.12.2010 року повернуто виконавчий документ стягувачеву на підставі п. 6 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна, яке він повинен передати) (а.с. 24-26)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта накладено арешт на все нерухоме майно, крім ремонтних майстерень, загальною площею 1849,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 41-42).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1ст. 48 ЦПК України).

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт, є боржник ОСОБА_2 , стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

Між тим, позов пред`явлено до Совєтського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції Донецької області, який не є стягувачем за виконавчим провадженням.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Тобто, суд не може за власною ініціативою замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі у справу іншу особу в якості співвідповідачів, це можливо лише за клопотанням позивача.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно до тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що Совєтський відділ державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції Донецької областіє неналежним відповідачем, тому у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 23, 48, 51, 81, 175, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Совєтського відділу державної виконавчої служби міста Макіївка Головного територіального управління юстиції Донецької області, третьої особи Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про зняття арешту з майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького Апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Повний текст рішення суду виготовлений 24.01.2020 року.

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й віддруковано в одному екземплярі.

Суддя: