Справа № 314/300/20
Провадження № 2/314/664/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.09.2020 року м. Вільнянськ

Справа № 314/300/20;

провадження № 2/314/664/2020;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач Садівниче товариство «Маяк»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Маяк» про скасування заборони на нерухоме майно,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 24.01.2020 року з позовом до СТ «Маяк», в якому просить суд скасувати заборону накладену Вільнянською державною нотаріальною конторою на його нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивача в жовтні 2018 року, під час звернення до приватної нотаріальної контори, його проінформували про те, що в державному реєстрі на його ім`я зареєстровано обтяження, як заборона на нерухоме майно, накладене Вільнянською нотаріальною конторою № 2476876 від 10.10.2005 року. Після чого позивач звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори у Запорізькій області, але державний нотаріус надала копію заборони на відчуження садового будинку у селі Агрофенівка Вільнянського району накладеної від 25.12.1987 року. При цьому, в забороні нотаріуса вказане майно в селі Агрофенівка Вільнянського району, а в Державному реєстрі вказано: невизначене майно, все майно Вільнянський район Запорізької області, що суперечить дійсності накладеної заборони. Позивач вважає, що реєстратор 10.10.2005 року своїми діями порушив його конституційні права на нерухому власність. Позивач зазначив, що дійсно, в грудні 1987 року він працював на заводі ім. Т.Г. Шевченка м. Вільнянськ і в числі 26 членів товариства "Маяк" отримав ссуду у розмірі 2000 карбованців, строком погашення на 10 років, для облаштування садової ділянки. Отримували гроші всі члени кооперативу по відомості у касі заводу так само по відомості в касу заводу цю ссуду і виплачували. Десь приблизно в кінці 1992 року, початок 1993 року, позивач вніс у касу заводу останню частину суми. Так, як про існування накладеної заборони на майно у нотаріуса позивач не знав, то касового ордеру про сплату належної суми не зберіг. Як при звільнені з заводу 18.05.1993 року, так і при виході з числа членів кооперативу у 1994-1996 роках, питань та претензій стосовно заборгованості до нього не було. Після спливу договорного терміну у 10 років, ані садове товариство "Маяк", ані адміністрація заводу ім. Т.Г. Шевченка, про стягнення з нього невиплаченої суми ссуди до суду не звертались.Всі ці наведені факти стверджують про те, що отримана ним ссуда від товариства "Маяк" заводу Т.Г.Шевченка була погашена своєчасно. Позивач вважає, що в тому, що своєчасно не було зроблено відповідних відміток у нотаріуса має місце чиясь службова недбалість, а не його добропорядність.Так як позивач не має документальних доказів погашення отриманої ссуди, то згідно ЗУ "Про нотаріат", ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на даний момент не має можливості клопотати про зняття майнових обтяжень в позасудовому порядку, тому змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачу судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив, заяви чи клопотання до суду не надав. За відсутності відповідача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

24.01.2020 року цивільний позов ОСОБА_1 надійшов в провадження Вільнянського районного суду Запорізької області (суддя Кофанов А.В.).

19.02.2020 ухвалою суду провадження по справі відкрито та призначено до розгляду у загальному порядку.

24.04.2020 відповідно до ст. 14 ЦПК України справа надійшла в провадження судді Кіяшко В.О. у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Ухвалою суду від 07.07.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз`яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

в жовтні 2018 року, під час звернення до приватної нотаріальної контори, його проінформували про те, що в державному реєстрі на його ім`я зареєстровано обтяження, як заборона на нерухоме майно, накладене Вільнянською нотаріальною конторою № 2476876 від 10.10.2005 року. Після чого позивач звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори у Запорізькій області, але державний нотаріус надала копію заборони на відчуження садового будинку у селі Агрофенівка Вільнянського району накладеної від 25.12.1987 року. При цьому, в забороні нотаріуса вказане майно в селі Агрофенівка Вільнянського району, а в Державному реєстрі вказано: невизначене майно, все майно Вільнянський район Запорізької області, що суперечить дійсності накладеної заборони.

Позивач ОСОБА_1 працював на заводі ім. Т.Г. Шевченка м. Вільнянськ і в числі 26 членів товариства "Маяк" отримав ссуду у розмірі 2000 карбованців, строком погашення на 10 років, для облаштування садової ділянки (а.с. 10, 14). Після спливу договорного терміну у 10 років, ані садове товариство "Маяк", ані адміністрація заводу ім. Т.Г. Шевченка, про стягнення з нього невиплаченої суми ссуди до суду не звертались.

Тобто, без повідомлення заводу ім. Т.Г. Шевченка про погашення позики державна нотаріальна контора не матиме законних підстав для зняття заборони відчуження майна, тому заборона, зазначена у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, не може бути скасована.

У зв`язку з припиненням діяльності заводу ім. Т.Г. Шевченка позивач позбавлений можливості отримати документи про погашення боргу та зняття заборони відчуження майна.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної і творчої діяльності.

Відповідно до ст.ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернень органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг).

Згідно з п.п. 5.1. п.5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення:- кредитора про погашення позики; - про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); - про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; - про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; - органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; - про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; - про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; - про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; - про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; - про відчуження майна, переданого під виплату ренти; - за рішенням суду; - в інших випадках, передбачених законом.

Ліквідація стягувача юридичної особи в разі відсутності правонаступників є безумовною підставою для закриття відповідного виконавчого провадження та скасування арешту відповідного майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 10.10.2005 року, на невизначене майно позивача ОСОБА_1 , реєстратором Вільнянська державна нотаріальна контора було накладено арешт за № 2476876, згідно повідомлення заводу ім. Шевченка за № 32 від 29.12.1987 року (а.с. 12-13).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань завод ім. Т.Г. Шевченка, ВАТ «ЗІШ», 10.04.2006 року за № 3000032 припинив діяльність за рішенням суду (а.с. 7-9).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював на заводі ім. Т.Г. Шевченка м. Вільнянськ і в числі 26 членів товариства "Маяк" отримав ссуду у розмірі 2000 карбованців, строком погашення на 10 років, для облаштування садової ділянки (а.с. 10, 14). Після спливу договорного терміну у 10 років, ані садове товариство "Маяк", ані адміністрація заводу ім. Т.Г. Шевченка, про стягнення з нього невиплаченої суми ссуди до суду не звертались.

Таким чином, накладення заборони на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача як власника, щодо вільного розпорядження майном.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як завод ім. Т.Г. Шевченка, ВАТ «ЗІШ» припинив свою діяльність за рішенням суду і позивач позбавлений можливості отримати документи про погашення боргу та зняття заборони відчуження майна та те, що державна нотаріальна контора не має визначених законодавством підстав для зняття заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.

Суд також враховує відсутність заперечень зі сторони відповідача про задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приходить до висновку, що підстав для продовження арешту та обтяження нерухомого майна позивача на даний час не вбачається, його порушене право підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом скасування арешту.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 840,80 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силу ст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 9,41 Конституції України, ст.ст.15,16,317,319,321,391 ЦК України, ст.ст.2-5,10,11-13,19, 76-81,89,95,258-259,263-265,268,273,280-284, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Скасувати заборону накладену Вільнянською державною нотаріальною конторою на нерухоме майно ОСОБА_1 (причина відсутності коду: архівний запис), зареєстровану: 10.10.2005 року 16:56:19 за № 2476876 реєстратором Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька обл., Вільнянський р., м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6, (06143) 1-11-62, згідно повідомлення 32 від 29.12.1987 року завод ім. Шевченко. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно Вільнянський район Запорізька область. Додаткові дані: арх. №57873-1072 від 29.12.1988 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11.09.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Садівниче товариство «Маяк», адреса: Запорізька область, Вільнянський район, село Аграфенівка.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

11.09.2020