Справа № 278/1954/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що в результаті падіння гілки сухого дерева був зруйнований пам`ятник її батька ОСОБА_2 , який похований на Крошенському кладовищі, розташованому на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, за встановлення якого сплачено 17100 грн.

У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд стягнути з відповідача 17100 грн матеріальної шкоди.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов не може бути задоволений, оскільки позивачка не зареєструвала у встановленому порядку намогильну споруду (а.с. 25-26).

Позивачка відповідь на відзив не надала.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як зазначає позивачка, нею встановлено надгробний пам`ятник на могилі батька - ОСОБА_2 , який похований на Крошенському кладовищі, розташованому на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, який зруйнований падінням гілки сухого дерева.

За деталі пам`ятника та художні гравіювальні роботи на пам`ятник позивачка сплатила 17100 грн (а.с. 5).

У зв`язку з руйнуванням пам`ятника позивачка звернулася до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з проханням відшкодувати завдану матеріальну шкоду (а.с. 11), однак отримала відмову у зв`язку з тим, що в установленому порядку не зареєструвала намогильну споруду (а.с. 14-15).

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Частиною 1 ст. 30 Закону України "Про поховання та похоронну справу" встановлено, що утримання кладовищ, військових кладовищ, військових ділянок на кладовищах, військових братських та одиночних могил, земельних ділянок для почесних поховань, братських могил, а також могил померлих одиноких громадян, померлих осіб без певного місця проживання, померлих, від поховання яких відмовилися рідні, місць поховань знайдених невпізнаних трупів забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету.

Утримання кладовищ, а також інших місць поховання забезпечують виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ч. 6 ст. 30 Закону України "Про поховання та похоронну справу").

Для реалізації положень Закону України "Про поховання та похоронну справу" розроблено Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань, затверджений Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 N 193 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 1 п. 2.13 Порядку на могилах (місцях родинного поховання), у межах наданої земельної ділянки, можуть установлюватися намогильні споруди та елементи благоустрою могили.

Для установлення намогильної споруди до ритуальної служби або виконавчого органу сільської, селищної, міської ради подаються такі документи: оригінал свідоцтва про смерть похованого; свідоцтво про поховання або в разі його відсутності письмову згоду користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання) на встановлення намогильної споруди; документи, що підтверджують придбання намогильної споруди, її ціну та дату реалізації; реквізити виконавця намогильної споруди (абз. 2 п. 2.13 Порядку).

Установлені намогильні споруди реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) в Книзі обліку намогильних споруд (реч. 1 абз. 5 п. 2.13 Порядку).

Усі намогильні споруди, що встановлюються на могилі, повинні відповідати стандартам та технологіям (абз. 5 п. 2.13 Порядку).

У разі осквернення могил, місць родинного поховання, навмисного руйнування чи викрадання колумбарних ніш, намогильних споруд та склепів відшкодування матеріальних збитків користувачу (Власнику) здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету (абз. 1 п. 3.3 Порядку).

Разом з тим, як зазначено в абз. 3 п. 3.3 Порядку у разі крадіжок, осквернення чи пошкодження намогильної споруди, яка не зареєстрована в установленому порядку, відшкодування Власникам матеріальних збитків не здійснюється.

Докази на підтвердження реєстрації встановленої намогильної споруди, за пошкодження якої позивачка просить відшкодувати шкоду, суду не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене, враховуючи відсутність доказів на підтвердження дотримання позивачкою порядку встановлення намогильної споруди, суд вважає за потрібне відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з відсутністю у відповідача обов`язку відшкодовувати збитки, заподіяні самовільно встановленим намогильним спорудам.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, п.п. 2.13, 3.3. Порядку, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовної заяви.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік