ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4737/18Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/82/20 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

з участю сторін - ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року, яке ухвалено суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складено 11.10.2019 року, в цивільній справі № 607/4737/18, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог.

1.1. У березні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності, поділ майна подружжя, який в наступному уточнила ( а.с.131-134).

1.2. В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що з 22.09.1990 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 08.02.2018 року розірвано в судовому порядку.

1.3. У вересні 2008 року нею за власні кошти придбано земельну ділянку, площею 0,16 га, що знаходиться в с. Байківці Тернопільського району, за ціною 93 424 грн.

1.4. Однак, державний акт на право власності на вказану земельну ділянку із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд видано 30.04.2009 року на ім`я відповідача ОСОБА_4 Кадастровий номер земельної ділянки :02:001:1442

1.5. У період з 2008 по 2009 роки на вищевказаній земельній ділянці за спільні кошти подружжя побудовано садибний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 254,5 кв.м. Жилому будинку присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

1.6. Право приватної власності на дане домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_4 .

1.7. За час перебування в шлюбі придбано автомобіль марки "Volkswagen Transporter", 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано на праві власності за нею.

1.8. У кінці грудня 2017 року відповідач без її згоди забрав вищевказаний автомобіль, користується ним одноосібно та не допускає її до керування автомобілем. Про місцезнаходження автомобіля їй нічого не відомо.

1.9. З врахуванням уточнених вимог позивачка просить визнати за нею право власності :

- на земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:1442;

- на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 254,5 кв.м., житловою площею 102,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

1.10. Оскільки автомобіль фактично перебуває в користуванні відповідача, а вона є його титульним власником, тому просить стягнути з відповідача на її користь 136 500 грн. вартості 1/2 частки автомобіля марки "Volkswagen Transporter" пасажирський-3, номер кузова НОМЕР_2 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1

2.2. Визнано спільною сумісною власністю: земельну ділянку площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:1142; житловий будинок АДРЕСА_1 із господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 254,5 кв.м., житловою 102,2 кв.м., автомобіль марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER",сірого кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

2.3. Визнано за ОСОБА_1 право власності на :

-1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:1142;

-1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 , із господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 254,5 кв.м., житловою 102, 2 кв.м.;

-1/2 ідеальну частку автомобіля марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

2.4. Визнано за ОСОБА_4 право власності на :

-1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,16 га, що знаходиться за адресою: с.Байківці Тернопільського району, Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:1142;

-1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 , із господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 254,5 кв.м., житловою 102, 2 кв.м.;

-1/2 ідеальну частку автомобіля марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

2.5. У решті позовних вимог відмовлено.

2.6. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3 206 грн. 62 коп. сплаченого нею судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

2.7. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Тернопільського міськрайонного суду в даній справі від 01.08.2018 року.

2.8. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та принципу рівності часток подружжя в ньому.

На думку суду, вимога позивача про стягнення із відповідача вартості 1/2 частки транспортного засобу, не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували відчуження спірного транспортного засобу, крім цього, відповідач ОСОБА_4 заперечує щодо стягнення із нього 1/2 частини компенсації вартості транспортного засобу та виділення йому у власність даного транспортного засобу.

3. Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. 13 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду стосовно вирішення вимог її щодо транспортного засобу, в якій просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її позовну вимогу.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував обставини справи і відповідно неправильно застосував норми матеріального права та норми процесуального права.

3.3. Суд при оцінці обставин справи та доказів стосовно вирішення спору щодо автомобіля не дав належної оцінки відповіді Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області по факту звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою щодо викрадення ОСОБА_4 належного їй на праві власності автомобіля.

3.4. З приводу вказаних протиправних дій ОСОБА_4 позивачка звернулася із заявою в правоохоронні органи, звідки отримала офіційну відповідь, яка долучена до матеріалів цивільної справи.

3.5. Судом необґрунтовано залишено поза увагою електронний доказ, а саме аудіо-диск, який долучено судом до матеріалів справи, на якому зафіксована розмова ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , з якої вбачається що автомобіль вибув з її користування та володіння, а відповідач не бажає в добровільному порядку вирішити спір.

3.6. В мотивувальній частині рішення суд необґрунтовано вказав, що електронні докази, наявні в матеріалах справи, а також покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спростовується поясненнями представника відповідача. Представник сторони не є свідком у розумінні статті 76 ЦПК України і відповідно пояснення представника сторони не підпадають під визначення "доказів".

3.7. Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 та вирішив визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку вказаного автомобіля, хоча вона не зверталася до суду з такою позовною вимогою.

4. Аргументи учасників справи.

(А)

4.1. Відповідач не скористався правом на подачу відзиву.

(Б)

4.2. В суді апеляційної інстанції представник позивачки адвокат Бакалець І.Г. викладені в апеляційній скарзі доводи підтримав.

4.3. Позивачка підтримала доводи апеляційної скарги, додатково пояснила, що із за неприязних відносин відповідач без її згоди забрав автомобіль. На той час вони спільно не проживали. Місце проживання відповідача їй невідоме, хоча обоє зареєстровані за однією адресою.

4.4. В телефонній розмові відповідач пропонував їй 2 000 доларів США за належну їй частку у вартості автомобіля та вимагав технічний паспорт на траспортний засіб.

(В)

4.5. Представник відповідача адвокат Дзюба П.П. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Тернопільського міськрайонного суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

4.6. Додатково суду пояснив, що його довіритель перебував за межами України, конкретне місце проживання та перебування йому невідоме, оскільки спілкуються по телефону.

5. Обставини справи.

5.1. З 22.09.1990 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 08.02.2018 року розірвано в судовому порядку (а.с.18-19).

5.2. У січні 2014 року придбано автомобіль марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", сірого кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано 11.01.2014 року на ім`я позивачки ( а.с.16).

5.3. Згідно з висновком № 350/17 від 09.03.2018 року експертного автотоварознавчого дослідження середня ринкова вартість спірного транспортного засобу становить 273 000 грн (а.с. 11-14).

5.4. Зі сторони відповідача суду не надано будь-яких заперечень стосовно вартості транспортного засобу, як і запропонованого позивачем способу поділу спірного автомобіля.

5.5. З прослуханого судом апеляційної інстанції аудіозапису телефонної розмови сторін вбачається, що спірний автомобіль вибув з користування та володіння позивачки.

5.6. Відповідач жодного разу не брав участі в судових засіданнях.

5.7. В матеріалах справи відсутні письмові заперечення відповідача щодо запропонованого позивачкою варіанту розподілу транспортного засобу та його вартості.

6. Позиція апеляційного суду:

(А)

6.1. Відповідно до статті 367 ЦПК- "Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції." (ч. 6 ст. 367 ЦПК України)

6.2. Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

6.3. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

6.4. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

6.5. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.6. Справа переглядається лише в межах апеляційного оскарження.

(Б)

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:

6.7. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

6.8. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

6.9. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України).

6.10. Транспортний засіб, автомобіль марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", придбано в 2014 році, в період перебування сторін в шлюбі, відповідно до положень статті 60 СК Україн, і транспортний засіб як майно є спільною сумісною власністю подружжя.

6.11. Право спільної сумісної власності подружжя на кожну річ, набуту за час шлюбу, презюмуєтся.

6.12. Дана обставина не заперечувалась та не заперечується відповідачем.

6.13. Автомобіль марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 2005 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано за позивачкою (а.с. 16).

6.14. Транспортний засіб є неподільною річчю, тому в разі поділу майна неподільна річ підлягає присудженню одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Доказів такої домовленості суду не надано.

6.15. Спірний автомобіль фактично знаходиться у відповідача, позивачка згідна на присудження їй в порядку поділу майна подружжя грошової компенсації вартості 1/2 частки спірного майна.

6.16. Основним завданням суду під час вирішення спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, шляхом ухвалення рішення, яке вирішує спір, а не створює новий спір для цих самих сторін, які не можуть між собою дійти порозуміння у позасудовому порядку.

6.17. Тому апеляційний суд приходить до висновку про доцільність задоволення апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 в частині вирішення спору стосовно автомобіля.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

(1) Щодо суті апеляційної скарги

7.1. Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

7.2. Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

7.3. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

7.4. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

7.5. Судове рішення стосовно вирішення вимоги ОСОБА_1 про поділ транспортного засобу слід скасувати.

(2). Щодо розподілу судових витрат.

7.6. Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

7.7. Згідно із статтею 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

7.8. Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, судові витрати з перегляду справи в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в розмірі 2 047, 50 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2019 року в частині поділу автомобіля скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у рівних частках;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частки в спільній сумісній власності на транспортний засіб марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , у сумі 136 500 грн.;

визнати за ОСОБА_4 у порядку поділу майна подружжя право приватної власності на транспортний засіб марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , після сплати вартості 1/2 частини транспортного засобу;

припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки "VOLKSWAGEN TRANSPORTER", 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , з моменту сплати ОСОБА_4 вартості 1/2 частини транспортного засобу;

стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 2047, 50 грн. сплаченого судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.02.2020 року.

Головуюча: О.І. Ткач

Судді: Б.О. Гірський

Г.В. Бершадська