ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 613/1401/19

провадження № 22-ц/818/3672/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругова С.С., Маміної О.В.,

Учасники справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року, ухвалене суддею Шалімовою Д.В., в залі суду в м. Богодухові,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що від шлюбу з ОСОБА_2 вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалось. Син проживаю з нею та знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку ОСОБА_2 на утримання сина допомоги не надає, хоча має таку можливість. Забезпечити дитину усім необхідним вона не має змоги, оскільки на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та не працює. Оскільки домовленості з приводу утримання сина між нею та відповідачем не досягнуто, вона звернулась до суду з даним позовом.

У зв`язку із чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн., починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, щомісячно, з індексацією суми, починаючи з 25 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково виходив з того, що обґрунтований розмір аліментів становить 1500 грн. Вказує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що в нього відсутня можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. на місяць. Посилається також, що закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі 461/4936/16.

ОСОБА_2 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо визначеного розміру аліментів. Вказує, що на даний час він перебуває у скрутному матеріальному становищі, не має постійної роботи та стабільних заробітків, нещодавно одружився та його дружина вагітна. Вказує, що позивачкою не доведено обставин, які б свідчили, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 .

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 18 листопада 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 4971, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 18 листопада 2017 року.

Батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 19 вересня 2018 року Новобаварським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 461, є сторони по справі.

Відповідно до довідки КНП «Міська дитяча поліклініка № 23» Харківської міської ради від 15 жовтня 2019 року № 1305, ОСОБА_3 , 18 вересня 2018 року на «Д» обліку не перебуває.

Як вбачається з копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майн щодо об`єкта від 19 березня 2020 року, у ОСОБА_2 відсутнє нерухоме майно, яке належить йому на праві приватної власності

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч. 2ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті183,184 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов частково. В апеляційній скарзі вказував, що має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн.

Доказів здійснення підприємницької діяльності відповідачем, наявності у нього постійного доходу в теперішній час та його розміру позивачка суду не надала.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_6 , яка на теперішній час вагітна.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з січня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком до шести років складає 1 779 грн., а на дитину віком від шести до вісімнадцяти років - 2 218 грн.

За положеннями з ч.ч. 1, 3 статті12, ч. 1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2ст. 77 ЦПК України).

Докази, які були надані позивачем до суду першої інстанції на підтвердження здійснення відповідачем підприємницької діяльності та надання щодо ремонту обґрунтовано не були взяті до уваги судом першої інстанції оскільки не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України.

Відповідно до статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, позивачка не позбавлена можливості, у разі зміни майнового стану звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів.

У зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна