ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 639/8900/19
Провадження № 2/636/844/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 вересня 2020 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
в складі:головуючого - судді Гуменного З.І.,
секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач з моменту народження дитини свідомо не приймає участі у вихованні та безпосередньо у житті дитини ОСОБА_3 , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я; не приймає участі у забезпеченні дитині необхідного для нормального розвитку і життєдіяльності раціону харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною, аліменти на дитину не сплачує. Позивач самостійно займається вихованням та розвитком сина, забезпечує всім необхідним, у зв`язку із чим звернулася до суду з позовом.

Від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, в якій вона не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, які знаходяться в матеріалах справи. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представник третьої особи до суду не з`явився, надав письмову заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив на позов не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 12.08.2016, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.09.2018. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Згідно довідки, наданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 36 Харківської міської ради», дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02.09.2019 відвідує дошкільний навчальний заклад, дитину приводить та забирає з дитячого садка мати ОСОБА_1 (а.с. 53).

Згідно довідки КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради, декларація про надання первинної медичної допомоги ОСОБА_3 з лікарем-педіатром була укладена матір`ю хлопчика; догляд за дитиною, візити в поліклініку на прийом до лікаря для медичного огляду та проведення профілактичних щеплень, а також лікування дитини у разі потреби здійснює мати хлопчика (а.с. 54).

Департаментом служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської області надано висновок від 09.09.2020 № 458 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 . Як зазначено у вказаному висновку, ОСОБА_1 повідомила, що батько дитини ОСОБА_2 з моменту народження дитини не приймає участі у вихованні ОСОБА_3 , не цікавиться його розвитком, не проявляє ніякого бажання спілкуватися з дитиною. Вихованням, забезпеченням належного догляду за здоров`ям дитини, її утриманням займається особисто мати ОСОБА_1 .

Згідно довідки міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ від 15.05.2019, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 пред`явлено до виконання 01.03.2018 і станом на 10.05.2019 наявна заборгованість по аліментам у розмірі 21828,58 грн. Згідно довідки міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ від 23.12.2019, заборгованість по аліментам ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 станом на 18.12.2019 становить 35955,05 грн.

Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, зазначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я своєї малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по їх вихованню та матеріальному утриманню, проживає окремо від дитини, навіть не спілкується з нею, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення його батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі дитини, і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини.

Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків. Винна поведінка відповідача підтверджується письмовими доказами при відсутності інших заходів впливу на нього для зміни ставлення щодо виховання і утримання дитини.

Крім того, ОСОБА_2 суду надана нотаріально засвідчена заява від 18.12.2019 про незаперечення проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також у вказаній заяві ОСОБА_2 вказано, що у випадку звернення матері дитини ОСОБА_1 до суд з позовом про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заперечувати проти вимог не буде та визнає їх у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн.

Дана позовна заяви містить вимоги не майнового характеру, тому позивачем при пред`явлені позову сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового розміру складає 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (768,40 грн.).

Отже враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь позивача, сплачений ним при пред`явлені позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Лебедин, Сумської області, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Лебедин, Сумської області, ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Ровеньки, Луганської області, ІПН НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя -

Повний текст рішення виготовлений 30.09.2020.