Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 415/8530/19
Провадження № 22-ц/810/1052/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Територіальний сервісний центр Міністерства Внутрішніх Справ № 4444

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 23 жовтня 2019 року, постановлену судом у складі судді Фастовця В.М.

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Територіального сервісного центра Міністерства внутрішніх справ № 4444 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду луганської області з зазначеними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Територіального сервісного центра Міністерства внутрішніх справ № 4444 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння.

09 жовтня ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на транспортний засіб Daewoo Lanos TF69Y, 2008 року, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі VIN НОМЕР_2 до розгляду справи по суті.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом розгляду є автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі VIN НОМЕР_2 та існує велика вірогідність відчуження вказаного автомобіля другим відповідачем.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 23 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 23 жовтня 2019 року та постановити нову, якою вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на транспортний засіб до розгляду справи по суті.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви та не врахував, що у договорі №444/2019/1611359 від 10.08.2019 року відсутні будь-які посилання на доручення від 04.10. 2019 року та таке доручення скаржником відповідачу не видавалось. Судом першої інстанції прийнято до уваги, що у позовній заяві зазначено, що 31.10. 2017 року ТСЦ № 4441 м. Сватове, було видане нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є позивач без права користування будь - ким. Після заміни свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу довіреність видана раніше не відповідала даним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У клопотанні про забезпечення позову зазначено необхідність накладення заборони відчуження транспортного засобу, у зв`язку з тим, що існує велика вірогідність відчуження даного транспортного засобу ОСОБА_3 третім особам.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник Територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ № 4444 не визнав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що при задоволенні заяви позивача про забезпечення позову будуть порушені права інших осіб, оскільки власником спірного автомобіля є інша особа, яка не залучена до участі у справі.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на транспортний засіб, суд першої інстанції виходив з того, що з договору купівлі-продажу № 4444/2019/1611359 від 10.08.2019 вбачається, що зазначений транспортний засіб був відчужений на підставі доручення від 04.10.2019 року, яке було видане заявницею на ім`я відповідача в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , територіального сервісного центру МВС № 4444 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно із ч. ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п. п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10.08.2019 року № 4444/2019/1611359 транспортного засобу марки Daewoo Lanos TF69Y, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 НОМЕР_2 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , витребування транспортного засобу у ОСОБА_3 та повернути його ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції в порушення вимог закону, розглядаючи заяву про забезпечення позову не з`ясував, чи між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з`ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, та чи не будуть порушенні права інших осіб.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, фактично зробив висновок щодо обґрунтованості заявлених вимог позивача по суті спору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірний транспортний засіб на час звернення позивача до суду з позовною заявою та заявою про забезпечення позову не належав відповідачу ОСОБА_3 .

Із реєстраційної картки транспортного засобу вбачається, що спірний транспортний засіб з 20 вересня 2019 року зареєстрований за ОСОБА_5 , який не є учасником справи.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач не надала суду належних доказів того, що спірний транспортний засіб зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок доказування покладено саме на позивача у справі, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази у справі на підтвердження тих чи інших обставин.

Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен пересвідчитися в тому, що вжиття таких заходів не призведе до порушення прав та законних інтересів інших осіб.

Суд вказаних обставин не перевірив, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути вказані порушення судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження транспортного засобу, який перебуває у власності інших осіб, які не є відповідачами у справі, призведе до порушення їх прав щодо вільного володіння належним їм на праві власності майном.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, оскільки у даному випадку судом першої інстанції порушено порядок вирішення питання про забезпечення позову, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 23 жовтня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 січня 2020 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: Н.М. Авалян

Ю.В. Єрмаков