Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/3069/20
Провадження № 2/644/1298/20
Справа № 644/3069/20
Рішення

Іменем України

(заочне)

28 липня 2020 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Клименка А.М.,

з участю:

секретаря судових засідань Білієнко Г.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 і просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 15 грудня 2017 року в сумі 30000 доларів США.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 15 грудня 2017 року сторони уклали договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 30000 доларів США строком до 15 грудня 2019 року.

До теперішнього часу відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув позивачу суму боргу.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 13 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був належим чином повідомлений, про що свідчать рекомендовані листи суду з судовими повістками, направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача та повернуті суду за відсутності за вказаною адресою, причину неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення), що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Вислухавши позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що 15 грудня 2017 року сторони уклали договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 30000 доларів США строком до 15 грудня 2019 року, а відповідач власноручно склав про це розписку (а.с. 13).

Починаючи з 16 грудня 2019 року позивач в усній формі вимагав від відповідача повернення боргу, але останній не виконував взяті на себе зобов`язання.

23 березня 2020 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення боргу, але вимога залишилася без відповіді.

До теперішнього часу відповідач не повернув борг, чим не виконав взяті не себе зобов`язання.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж рожу та такої якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-134цс18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача цілком обґрунтована, і тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики від 15.12.2017 в сумі 30000 доларів США.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 8104 грн. 11 коп.

Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 530, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15.12.2017 в сумі 30000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 8104 грн. 11 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через районний суд.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: