Номер справи 623/719/20
Номер провадження 2-ві/623/4/20
У Х В А Л А

Іменем України

14.08.2020 року м. Ізюм

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Герцов О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Винниченко П.П. по справі за позовною заявою КП "Благоустрій міста Ізюма" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

12 серпня 2020 року до суду надійшла заяву ОСОБА_1 про відвід судді Винниченка П.П. по справі № 623/719/20 за позовною заявою КП "Благоустрій міста Ізюма" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яку передано до канцелярії Ізюмського міськрайонного суду Харківської області для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у даній справі визначено суддю Герцова О.М.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді мотивована тим, що є обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді і це підтверджується наступним: В зв`язку з виконанням обов`язків голови Ізюмського міського відокремленого підрозділу ГО «Стоп корупції» Козлов Ю.О.здійснив низку розслідувань щодо роботи судді Винниченка П.П., здійснив аналіз прийнятих суддею Винниченко П.П. судових рішень, розмістив відео матеріали, документи та оцінку цих рішень в соцмережахінтернету. Голова Ізюмського міського відокремленого підрозділу ГО «Стоп корупції» ОСОБА_1 направив Заяви про кримінальні правопорушення до Генеральної прокуратури, до Харківської обласної прокуратури та Ізюмської місцевої прокуратури про прийняття суддею Ізюмського міськрайонного суду Винниченком П.П. рішення по цивільній справі № 623/3176/19 згідно якого 29 серпня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Винниченка П.П. з участю: секретаря - Ардашевої Я.В. , розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю. З метою протидіяти розслідуванням та аналітичній роботі ОСОБА_1 суддя ОСОБА_4 став на шлях порушення ч. 2, ст. 161 КК України «Порушення рівноправності громадян залежно від їх політичних та інших переконань», з метою здійснити вплив, з метою зупинити діяльність щодо його дій на посаді судді ізюмського міськрайонного суду Харківської області в частині прийняття ним неправосудних рішень та участі у справах розподіл яких має сумнівні, протиправні ознаки, ініціював відкриття по відношенню до нього кримінальне провадження № 0000195 від 18.04.2020 по ч.1.376 ККУ та обвинувачує ОСОБА_1 в здійсненні на нього тиску, як на суддю, з метою прийняття неправосудного рішення по справі , шляхом розміщення СТОПКОРОМ відео та інформації в соцмережах. Суддя Винниченко П.П. подав заяву про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст.376 ККУ, яка має всі ознаки завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, проти нього, якого не було, та видає бажане за дійсне, з метою зганьбити і дискредитувати його особистість, здійснити службове підроблення або фальсифікацію, обмежити його права і свободи, як громадянина та громадського діяча, усунути його з поля діяльності громадської і політичної роботи на посаді голови Ізюмського міського відокремленого підрозділу ГО «Стоп корупції» в середовищі громади, депутатів, державних службовців, обмежити його громадську діяльність в засобах масової інформації сфері розкриття службових злочинів. Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_4 , за оцінкою встав на шлях порушення ч. 2, ст. 383 КК України, Завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, надавши завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, згідно якого обвинувачує гр. ОСОБА_1 із штучним створенням доказів обвинувачення, а також вчиненні з корисливих мотивів, а саме : здійснює спробу зупинити розслідування його діяльності на посаді судді, яка має протиправні ознаки. (Кваліфікація злочину - Стаття 383. Завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину).

Таким чином ОСОБА_1 вважає, що суддя Винниченко П.П. маючи такі негативні та антагонісничні відносини з ОСОБА_1 не може забезпечити всебічний та неупереджений розгляд не тільки справи № 623/719/20 , а і інших справ де ОСОБА_1 є відповідачем, позивачем та обвинуваченим, і які розглядає суддя Винниченко П.П.

Статтями 36,37 ЦПК Українипередбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Зокрема, частиною 3,5 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи та/або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У своїх рішеннях ЄСПЛ зазначив, що у кожній окремій справі повинно вирішуватися питання, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм повинно оцінюватися особисте переконання та поведінка конкретного судді, зокрема, чи виявляв суддя упередженість або небезсторонність у даній справі.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. theUnitedKingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), Series A, № 86).

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Дослідивши матеріали провадження та надані відповідачем докази на підтвердження заяви про відвід судом не встановлено існування будь - яких обставин які свідчать що суддя Винниченко П.П. прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи та/або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності даного судді.

Незгода заявника з процесуальними рішеннями судді також не є підставою для відводу судді, оскільки ці процесуальні рішення можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Таким чином, наведені норми права, міжнародні стандарти та встановлені судом обставини свідчать про необґрунтованість заявленого відводу.

Враховуючи викладене, вважаю, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та існування будь - яких обставин які свідчать що суддя Винниченко П.П. прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи та/або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності даного судді не вбачається.

Керуючись ст.ст.36,37,40 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Винниченко П.П. по справі за позовною заявою КП "Благоустрій міста Ізюма" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду О.М.Герцов