КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Остапчук Т.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3681/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ», Первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства інжинірингово-виробниче підприємство «ВНІПІТРАНСГАЗ» про зобов`язання надати інформацію, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що зверталась із запитами від 23 червня 2013 року, 25 грудня 2012 року до генерального директора ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» та від 25 грудня 2012 року до голови профкому ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ», проте відповіді на вказані запити на день подання позову до суду не отримала. А тому просила:

- зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати інформацію та копії підтверджуючих документів, що були підставою видання наказу №551/К від 04 листопада 1996 року про звільнення ОСОБА_1 з ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ»;

- зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати позивачу копію колективного договору ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» за 1996 рік з всіма додатками;

- зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію рапорту директора фірми «Підземгазінжинірінг» ОСОБА_2 . від 30 вересня 1996 року;

- зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію акту від 26 вересня 1996 року про порушення вимог трудового законодавства ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію рішення Первинної профспілкової організації ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ»№89 від 04 листопада 1996 року;

- зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію акту від 23 вересня 1996 року про порушення вимог трудового законодавства ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію акту від 24 вересня 1996 року про порушення вимог трудового законодавства ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» довідку про дату зробленого кінцевого розрахунку ОСОБА_1 згідно наказу №551/К від 04 листопада 1996 року про звільнення;

- зобов`язати Первинну профспілкову організацію ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати інформацію з наданням копії подання та копій всіх документів наданих ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» до Профкому ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» згідно яких приймалось рішення про надання згоди профспілок на розірвання з позивачем трудового договору;

- зобов`язати Первинну профспілкову організацію ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати копію рішення профкому ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» №89 від 04 листопада 1996 року про згоду профспілок на розірвання договору з ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Первинну профспілкову організацію ПАТ ІВП «ВНІПІТРАНСГАЗ» надати інформацію про правову позицію щодо дій профкому направлених на мій захист, як члена профспілки;

- звільнити позивача від сплати судового збору.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, суд помилково дійшов висновку про належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового розгляду, оскільки матеріали справи не містять таких відомостей.

Апелянт вказує, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а твердження суду першої інстанції про її належне повідомлення не відповідає дійсним обставинам справи.

Окрім того апелянт зазначає, що в матеріалах справи міститься заява про відвід судді Остапчук Т.В. від 15 грудня 2016 року, проте вказана заява була проігнорована судом та не розглянута належним чином.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, до іншого судді.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 мотивував своє рішення тим, що в судові засідання, які були призначені на 17 травня 2016 року, 16 червня 2016 року, 29 червня 2016 року, 21 липня 2016 року, 12 вересня 2016 року, 27 вересня 2016 року, 31 жовтня 2016 року, 24 листопада 2016 року, 19 грудня 2016 року позивач по справі не з`являлась. Зазначено, що оскільки позивачка повторно не з`явилася в судове засідання і від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, то існують правові підстави для залишення позову без розгляду.

Апеляційний суд погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦПК України ( в редакції чинній на час розгляду справи місцевим судом) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України ( в редакції чинній на час розгляду справи місцевим судом) позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" судам роз`яснено, що суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України (2004 року), перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом вказаних положень цивільного процесуального законодавства правом на залишення позовної заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що в червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с.45), яку, в подальшому, було скасовано ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року й справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.67).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року було відкрито провадження у даній справі й призначено до судового розгляду на 17 травня 2016 року на 11 год. 00 хв. (а.с.71).

Відповідно до довідки від 17 травня 2016 року фіксування судового засідання не здійснювалося у зв`язку із неявкою учасників по справі (а.с.76) й справу було відкладено на 16 червня 2016 року. Окрім того, суд першої інстанції доручив директору КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» вручити судову повістку ОСОБА_1 про призначення справи до судового розгляду на 16 червня 2016 року (а.с.80).

Проте, відповідно до конверту із вкладенням та рекомендованим повідомлення позивач по справі вказану судову повістку не отримувала (а.с.84).

Як вбачається із акту від 13 червня 2016 року, затвердженого в.о. начальника ЖЕД-509 Волковською В .М. , судову повістку ОСОБА_1 про призначення справи до судового розгляду на 16 червня 2016 року вручити не вдалося (а.с.93-96).

Згідно із довідкою від 16 червня 2016 року дану цивільну справу було знято з розгляду у зв`язку із відпусткою судді (а.с.88).

Справу було відкладено на 29 червня 2016 року й судом було доручено директору КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» вручити судову повістку ОСОБА_1 про призначення справи до судового розгляду на 29 червня 2016 року (а.с.92).

Позивач вказану судову повістку не отримала, що підтверджується конвертом, наявним в матеріалах справи (а.с.102).

В подальшому, 29 червня 2016 року фіксування судового засідання не здійснювалось у зв`язку із неявкою учасників по справі (а.с.97) й розгляд справи відкладено на 21 липня 2016 року.

Суд першої інстанції знову доручив директору КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» вручити судову повістку ОСОБА_1 про призначення справи до судового розгляду на 21 липня 2016 року (а.с.101), проте остання знову не отримала вказаної судової повістки.

Згідно із довідкою від 21 липня 2016 року фіксування судового засідання не здійснювалось у зв`язку із неявкою учасників по справі (а.с.109) й справу було відкладено на 12 вересня 2016 року.

Згідно із конвертами, наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції двічі направляв ОСОБА_1 судову повістку на 12 вересня 2016 року, проте остання їх не отримувала (а.с.115-116).

12 вересня 2016 року фіксування судового засідання не здійснювалось у зв`язку із неявкою учасників по справі (а.с.120). Призначено наступне судове засідання на 27 вересня 2016 року.

Суд першої інстанції повторно доручив директору КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» вручити судову повістку ОСОБА_1 про призначення справи до судового розгляду на 27 вересня 2016 року (а.с.124), проте остання не отримала судову повістку (а.с.125).

Відповідно до довідки від 27 вересня 2016 року фіксування судового засідання не здійснювалось у зв`язку із неявкою учасників по справі (а.с.129), розгляд справи відкладено на 31 жовтня 2016 року.

Згідно із конвертом, наявним в матеріалах справи, ОСОБА_1 не отримала вказану судову повістку й остання повернулась із відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.134).

Разом з тим, ОСОБА_1 подала дві заяви: про відвід секретарю та судді, де зазначено її адресу: АДРЕСА_1 (а.с.135-136).

Матеріалами справи підтверджено, що саме на вказану адресу суд першої інстанції й направляв всю кореспонденцію й доручав директору комунального підприємства здійснити вручення судової повістки.

Відповідно до довідки від 31 жовтня 2016 року фіксування судового засідання не здійснювалось у зв`язку із неявкою учасників по справі (а.с.138), розгляд справи відкладено на 24 листопада 2016 року, проте позивач знову не отримала вказану судову повістку (а.с.149).

Відповідно до довідки від 24 листопада 2016 року фіксування судового засідання не здійснювалось у зв`язку із неявкою учасників по справі (а.с.138), розгляд справи відкладено на 19 грудня 2016 року.

Суд першої інстанції повторно доручив директору КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» вручити судову повістку ОСОБА_1 про призначення справи до судового розгляду на 19 грудня 2016 року (а.с.154), проте остання не отримала судову повістку (а.с.158).

В день постановлення оскаржуваної ухвали фіксування судового засідання не здійснювалось у зв`язку із неявкою учасників по справі (а.с.160).

Постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 суд першої інстанції в мотивувальній частині послався лише на те, що в судові засідання призначені судом на 17 травня 2016 року, 16 червня 2016 року, 29 червня 2016 року, 21 липня 2016 року, 12 вересня 2016 року, 27 вересня 2016 року, 31 жовтня 2016 року, 24 листопада 2016 року, 19 грудня 2016 року позивач по справі не з`являлась. Зазначено, що оскільки позивачка повторно не з`явилася в судове засідання і від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, то існують правові підстави для залишення позову без розгляду.

Разом із тим судом не за значено в ухвалі суду чи були докази щодо належного повідомлення позивачки на два останній судових засідання, що були призначені на 24 листопада та 19 грудня 2016 року і чим підтверджується таке повідомлення позивача.

Із матеріалів справи вбачається направлена судом позивачу повістка про виклик на судове засідання 24 листопада 2016 року на 13 год. 45 хв. повернута поштою із закінченням терміну зберігання ( а.с. 149), що не являється належним повідомлення про розгляд справи.

Також із матеріалів справи вбачається, що не була позивачка ОСОБА_1 повідомлена належним чином і про призначення справи до слухання на 19 грудня 2016 року на 13 год. 45 хв. оскільки повістка не була вручена та повернута суду із закінченням терміну зберігання( а.с. 158 т.1).

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача у судове засідання за відсутності належного повідомлення позивача про дату час та місце розгляду справи.

Не може вважатися належним доказом повідомлення позивачки про розгляд справи на 19 грудня 2016 року Акт складений працівниками ЖЕД-509 від 09 грудня 2016 року, оскільки зазначений письмовий доказ не підтверджує вручення позивачці повістки, а крім того на час постановлення оспорюваної ухвали, 19 грудня 2016 року, до суду ще не надходив, так як надійшов лише 26 грудня 2016 року ( а.с. 169 т.1)

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі "Голдер проти Сполученого Королівства", 1975 року суд відзначив: "Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження". Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що місцевий суд, залишаючи без розгляду позовну заяву, порушив норми процесуального права, оскільки помилково уважав неявку позивача в судове засідання, призначене на 19 грудня 2016 року, повторною з огляду на те, що доказів належного повідомлення позивача про призначення справи до розгляду на 24 листопада та 19 грудня 2016 року матеріали справи не містять, а тому підстави для залишення позову без розгляду на час постановлення такої ухвали були відсутні.

Таким чином, з вищенаведених підстав колегія суддів не погоджується з постановленою ухвалою та уважає, що відповідно до вимог статті 379 ЦПК України остання підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про розгляд справи неповноважним складом суду з підстав подачі нею 15 грудня 2016 року заяви про відвід складу суду, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки зазначена заява передана суду уже після ухвалення судового рішення - 20 грудня 2016 року в 10 год. 45 хв. та не могла бути врахована чи вирішена у порядку визначеному ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року скасувати справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 05 серпня 2020 року .

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв