Справа № 361/6228/20
Провадження № 2-о/361/202/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

установив:

У вересні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Луганську народилася дитина жіночої статі від батьків, що не перебувають у зареєстрованому шлюбі: матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Відповідно до положень ст.ст. 145-147 Сімейного кодексу України, дитині визначено прізвище, ім`я та по батькові: ОСОБА_3 .

Єдиними наявними документами, що підтверджують факт народження дитини на території непідконтрольній державній владі України, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 р. №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» одночасно є тимчасово окупованою територією України, є медична довідка про народження від 08 листопада 2019 року №695 та свідоцтво про народження від 20 грудня 2019 року, серії НОМЕР_1 , що видані медичними закладами, та органами реєстрації, що знаходяться на території непідконтрольній державній владі України.

Отримати документи, що підтверджують факт народження за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту народження дитини та отримати відповідне свідоцтво про народження не є можливим.

Посилаючись на викладене, заявник просила суд встановити факт народження дитини ОСОБА_3 в місті Луганську 08 листопада 2019 року від батьків: матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

В судове засідання представник заінтересованої особи Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду листа про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечували.

Згідно вимог ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно медичного свідоцтва про народження №695 від 08 листопада 2019 року, у ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 год. 40 хв. дитина жіночої статі, вагою 3500 грамів. Дитина народилася доношеною, при одноплідних родах, на 37 тижні вагітності. Вагітність та роди по рахунку другі, у матері 1 жива дитина, 2014 року народження, батьки дитини не перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8).

Відповідно до змісту наявної у справі копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видано 20 грудня 2019 року Ленінським відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , місце народження - м. Луганськ, ЛНР, про що складено запис акту про народження за № 366. Батько дитини - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заявник взята на облік внутрішньо переміщеної особи в Управлінні соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки від 14.12.2015 р. № (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 звернулась до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про реєстрацію народження дитини, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

12 вересня 2020 року вказаним відділом ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини, що підтверджується наявною у справі письмовою відмовою у проведенні державної реєстрації народження №2121/21-6-40 (а.с.10).

Вказана відмова мотивована тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. №1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З 07.11.2014 р., згідно розпорядження Кабінету міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, м. Луганськ є тимчасово окупованою територією, та згідно з п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, видане незаконними органами, що функціонують на території ЛНР, свідоцтво не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини (прізвища, ім`я по батькові, дати народження, місця народження), родинних зв`язків між дитиною та батьками. Це створює перешкоди у реалізації батьківських прав і у подальшому реалізації правового статус громадянина України новонародженою дитиною (отримання відповідних соціальних послуг, виплат).

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою (п. 2 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні).

Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Ст. 52 Конституції України гарантує, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Згідно ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду.

Заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано заяву матері та батька про визнання батьківства (а.с.6-7).

Згідно зі ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. ратифікованою постановою ВР України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. визначає, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. ч. 1 ст. 9 вказаного Закону серед прав внутрішньо переміщених осіб визначає отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування; проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування; інші права, визначені Конституцією та законами України.

Отримання свідоцтва про народження дитини в органах ДРАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом для його отримання та захисту прав дитини є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення.

Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч.2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Встановлення факту народження дитини ОСОБА_3 необхідне заявнику для державної реєстрації народження особи, внесення відомостей про її народження до Державного реєстру.

Факт народження дитини - ОСОБА_3 ОСОБА_1 підтверджується медичною документацією про час та місце народження дитини.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема,»Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений випадок полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи зібрані у справі докази та їх оцінка у сукупності, на думку суду, доводять факт народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганську, Україна.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження, що врегульовано статтею 317 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 13, 265, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганську, Україна. Батько дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України. Мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський