У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Зборовської Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, згідно з якою просить:

замінити стягувача ОСОБА_2 за виконавчим листом у справі № 308/14143/15-ц від 31.10.2016 року (боржник ОСОБА_3 ) її правонаступником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

замінити стягувача ОСОБА_2 за виконавчим листом у справі № 308/10818/17-ц від 20.06.2019 року (боржник ОСОБА_3 ) її правонаступником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду головуючою суддею з розгляду даної справи (єдиний унікальний номер судової справи: 308/14143/15-ц) визначено суддю Сарай А.І.

В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області від 23.09.2016 року та рішенням цього ж суду від 18.03.2019 року було стягнуто з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти.

На виконання вказаних судових рішень було видано два виконавчі листи:

виконавчий лист у справі № 308/14143/15-ц від 31.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів;

виконавчий лист у справі № 308/10818/17-ц від 20.06.2019 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

Стягувач за вказаним виконавчими документами ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть від 28.11.2019 року, а єдиним спадкоємцем її майна та майнових вимог згідно з заповітом від 22.10.2019 року є він.

Вказує, що 04.12.2019 року ним було подано до приватного нотаріуса Федоренко Едуарда Юрійовича заяву про прийняття спадщини від 04.12.2019 року, що стверджується її копією.

За твердженням заявника, оскільки заповітом від 22.10.2019 року його покійна дружина призначила його єдиним своїм спадкоємцем, а поданням заяви про прийняття спадщини від 04.12.2019 року він прийняв всю спадщину, то слід визнати, що до нього перейшли також всі вимоги, які випливають з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2016 року у справі № 308/14143/15-ц та рішення цього ж суду від 18.03.2019 року у справі № 308/10818/17-ц.

Як зауважує заявник, з прийняттям спадщини відбулася заміна кредитора за правочинами та вимогами від ОСОБА_2 на його користь.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому у поданій ним заяві про заміну сторони виконавчого провадження заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак її неявка відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача, про причини неявки суд не повідомлено.

Розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2016 року (справі № 308/14143/15-ц), що набрало законної сили, частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики МК № 4 від 27 січня 2014 року в розмірі 1277669,18 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 23 вересня 2016 року еквівалентно 43860,94 євро, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5000 євро; відсотки за користування коштами 12805,47 євро; штраф за кожен випадок порушення грошових зобов`язань 8250 євро; пеня за несвоєчасно повернуту позику 17805,47 євро. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду визначену п. 2.3 договору позики МК № 4 від 27 січня 2014 року в розмірі 21847,50 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 23 вересня 2016 року еквівалентно 750 євро. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 7441,20 грн. судового збору.

На підставі зазначеного рішення 31.10.2016 року судом видано виконавчий лист.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 стягувач за вказаним виконавчим листом ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28.11.2019 року.

На відпадок своєї смерті ОСОБА_2 22.10.2019 року склала заповіт, нотаріально посвідчений секретарем виконкому Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що за законом належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму чоловікові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За даними виконкому Кольчинської селищної ради заповіт не змінено і не скасовано, що підтверджується відповідним записом секретаря виконкому на заповіті.

04.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Федоренко Е.Ю. із заявою про прийняття спадщини за вказаним заповітом (спадкова справа № 48/2019).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 334/10744/14-ц, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2016 року (справі № 308/14143/15-ц) було присуджено на користь ОСОБА_2 стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором позики, тобто відповідних грошових сум, які є майном, а тому ці кошти входять до складу спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, заявник, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої дружини вважається таким, що прийняв спадщину після неї, а отже, є її правонаступником.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявник ОСОБА_1 , як правонаступник померлої ОСОБА_2 , набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржника ОСОБА_3 , а відтак, вимоги заявника про заміну стягувача є підставними і підлягають до задоволення та стягувача ОСОБА_2 слід замінити на правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому листі у цивільній справі № 308/14143/15-ц, виданому 31.10.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Що стосується вимоги про заміну стягувача ОСОБА_2 у виконавчому листі у справі № 308/10818/17-ц, виданому 20.06.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, її правонаступником ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки таку пред`явлено в межах справи № 308/14143/15-ц, тобто в межах іншої справи.

Відповідно, суд вважає за необхідне роз`яснити, що заявник ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися із заявою про заміну стягувача шляхом подання до суду заяви в порядку ст. 442 ЦПК України в межах цивільної справи № 308/10818/17-ц.

Керуючись ст. ст. 259-261, 354, 355, 442 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити частково.

Замінити стягувача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виконавчому листі у цивільній справі № 308/14143/15-ц, виданому 31.10.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, де боржник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її правонаступником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай