Справа № 648/289/20
Провадження № 2/648/333/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року смт. Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Сокирко Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

28 січня 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Згідно вимог ЦПК України, звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом пред`явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, так як подана з порушенням статтей 175, 177 ЦПК України, а саме: згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак позивачкою не зазначено обставини по справі та докази на їх підтвердження, а саме: щодо існування спору між сторонами, тобто коли позивачка зверталася до відповідача по питанню добровільного поділу спільного майна, та коли відповідач відмовився в добровільному порядку ділити спірне майно.

Крім того, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Згідно з вимогами ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України). Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачці необхідно зазначити, чим підтверджується придбання транспортних засобів, що є предметом даного спору під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175, п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову. Ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, яка підлягає визначенню суб`єктами оціночної діяльності, які отримали дозвіл на її здійснення в установленому законом порядку.

В порушення вищевказаних норм Закону, в позовній заяві зазначена ціна позову без її належного обґрунтування.

Так, надані суду роздруківки з інтернет - сторінок містять інформацію про ринкову вартість автомобіля без зазначення марки, моделі та року випуску, при цьому звіти про оцінку вартості автомобіля Mercedes-Benz Е 2000, 1998 (2001), державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу Kawasaki ZZ НОМЕР_2 1100 НОМЕР_3 , (2001), державний номер НОМЕР_4 суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Сокирко Л.М.