ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/95/20 Справа № 190/1004/18 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з третьою особою П`ятихатською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №3 П`ятихатської районної ради Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті спричинення тілесних ушкоджень малолітньому, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року, з П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з третьою особою П`ятихатською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №3 П`ятихатської районної ради Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті спричинення тілесних ушкоджень малолітньому.

Позивач, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просила ухвалити судове рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на її користь, заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 5166,66 грн. Стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в розмірі 60 000 грн. та стягнути солідарно з відповідачів понесені нею судові витрати у розмірі 5704,80 грн., які складаються із сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачмає неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною-інвалідом. 21 вересня 2017 року об 11 год. 15 хв. в результаті неналежного догляду за дітьми працівниками школи під час перерви між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сталася бійка, в результаті якої її син - ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забій носа із зміщенням хряща. 27 лютого 2018 року за фатом отримання тілесних ушкоджень неповнолітнім ОСОБА_4 . П`ятихатським ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження №0000337 за ознаками ч.1 ст. 125 КК України. У зв`язку з недосягненням ОСОБА_7 віку з якого настає кримінальна відповідальність постановою слідчого від 30.05.2018 року вказане кримінальне провадження закрито.

В період часу з 21.09.2017 року по 20.04.2018 року неповнолітній ОСОБА_4 періодично знаходився на лікуванні в зв`язку з погіршенням здоров`я, що стали наслідком після отримання тілесних ушкоджень 21.09.2017 року. На лікування сина в аптечних закладах придбано ліків на загальну суму 3694,22 грн., що підтверджується товарними чеками, також на обстеження в спеціалізованій клініці витрачено 940 грн. та на проїзд до лікарні 532,44 грн. Загальна сума витрачених коштів на лікування ОСОБА_4 склала 5166,66 грн. Також, були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. та сплату судового збору в розмірі 704,80 грн.

Також, на думку позивача, окрім зазначеної матеріальної шкоди її сину спричинено і моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях та стражданнях від фізичного болю, порушенням звичайного способу життя пов`язаного з пропуском навчального процесу в школі, що в подальшому впливає на отримання повноцінної освіти та спілкуванні з друзями. Моральну шкоду позивач оцінювала у 60 000 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріальну шкоду у розмірі 2966 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят шість) грн. 66 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн., та судові витрати у розмірі 5704,80 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 та медичним висновком №7 від 07 квітня 2016 року.

Відповідно до повідомлення про нещасний випадок директора П`ятихатської ЗШ №3 та акту №1 про нещасний випадок, що стався з учнем навчального закладу, складеного комісією з розслідування нещасних випадків від 25 вересня 2017 року - 21 вересня 2017 об 11 год. 55 хв. під час перерви між однокласниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 трапився конфлікт. що переріс у бійку. Внаслідок бійки у ОСОБА_10 був травмований ніс. Учень звернувся до медичної сестри, вона в свою чергу викликала батьків і дала направлення до лікарні, де діагностували струс мозку та перелом носа.

Відповідно до постанови слідчого СВ П`ятихатського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Рудь Д.О. від 30.05.2018 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000337 від 27.02.2018 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_4 було закрито у зв`язку з недосягненням віку настання кримінальної відповідальності ОСОБА_7 .

У вищезазначеній постанові було встановлено та підтверджено факт спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_4 малолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Даному злочину надано правової кваліфікації за ч.1 ст. 125 КК України. Однак визначено, що ОСОБА_7 не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, в зв`язку з недосягненням віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

У зв`язку з цим, позивачка звернулася до суду з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої малолітньою особою, до її батьків.

Відповідно до виписки №3005 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_11 , останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 21.09.2017 року з попереднім діагнозом струс головного мозку та забій кісток носа зі зміщенням хрящів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2020 року призначено у даній справі судову медичну експертизу, проведення якої доручено Комунальному закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради (49005, м. Дніпро, площа Соборна, 14).

На вирішення судової експертизи були поставлені наступні питання:

1. Яка ступінь ушкодження здоров`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримана 21 вересня 2017 року на території П`ятихатської загальноосвітної шкоди І-ІІІ ступенів № 3 П`ятихатської районної ради Дніпропетровської області: їх характер, вид, механізм утворення, локалізація, ступінь тяжкості, строк лікування?

2. Чи є причинно-наслідковий зв`язок між отриманими ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 21 вересня 2017 року тілесними ушкодженнями та його лікуванням у 2018 році?

3. Чи відповідало отримане лікування ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2018 році ступені тяжкості отриманих ушкоджень здоров`я, внаслідок отриманої 21 вересня 2017 року на території П`ятихатської загальноосвітної шкоди І-ІІІ ступенів № 3 П`ятихатської районної ради Дніпропетровської області травми, згідно з медичною документацією?

Згідно висновку Судово-медичної комісійної експертизи №68 від 21 квітня 2020 року № 68, були надані наступні відповіді:

По першому питанню. Згідно аналізу наданої медичної документації, враховуючи данні обстеження членами експертної комісії, у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісією експертів встановлено : закритачерепно-мозкова травма, струс головного мозку, переломи хрящової частини зовнішнього носа зі зміщенням носу вліво, ушкодженням слизової оболонки носа відламками хрящів носу з перфорацією носової перетинки, які під час травматичного процесу призвели до двостороннього порушення носового дихання.

Встановлені тілесні ушкодження спричинені від не менш ніж однієї травматичної дії тупого твердого предмету в область носа, що могло мати місце в термін та при обставинах, вказаних в ухвалі суду та зі слів потерпілого, тобто 21.09.2017 року.

Встановлені тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 добу), що відповідає вимогам п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6, та підтверджується терміном знаходження на лікуванні з 21.09.2017 по 20.10.2017.

На момент проведення експертизи у ОСОБА_4 залишаються наслідки травми носа у вигляді викривлення перегородки носа з порушенням функції носового дихання, перфорації носової перегородки і йому показано хірургічне лікування в плановому порядку (рекомендовано після настання 18 років - закінчення формування кісток лицьового скелету).

По другому питанню. Встановлені тілесні ушкодження у вигляді переломів хрящової частини зовнішнього носа зі зміщенням носу вліво, ушкодженням слизової оболонки носа відламками хрящів носу з перфорацією носової перегородки є наслідком травми носу від 21.09.2017, тобто знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з травмою.

Встановлені наслідки травми носа ускладнились хронічним атрофічним ринітом, що потребує постійного нагляду лікаря-отоларинголога, то продовження лікування травми носу обґрунтоване. ОСОБА_4 показано хірургічне лікування в плановому порядку після настання 18 років.

По третьому питанню. Лікування, яке було призначене ОСОБА_4 з моменту травми, відповідало характеру тілесних ушкоджень та було обґрунтованим.

Колегія суддів не може взяти до уваги посилання апелянта стосовно незгоди з лікарняними документами, оскільки вказані доводи є необгрунтованими.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статей 77, 78 цього Кодексу докази мають бути належними та допустимими.

Апелянтом не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції доказів на спростування достовірності виписки №3005, №3103, №79 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 , виписного епікризу №777.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі.

Також, колегія не може взяти до уваги посилання апеляційної скарги щодо незгоди з доказами на підтвердження придбання медикаментів.

Згідно листа КЗ П`ятихатська Центральна районна лікарня на запит місцевого суду від 10.09.2018 року надано список медичних препаратів згідно листа призначень, а саме: Л-Лизин 8 амп., розчин Натрію Хлорид 9 фл. Нейроксон 5 амп. Таблетки Гліцисед - 126 таб., німе сил порошок 10 пакетиків, чистонос спрей назальний 1 фл. Армаді 10 амп, розчин Натрію Хлорид 10 амп.

Купівля даних препаратів підтверджена чеками в матеріалах справи.

Відповідно до копії виписного епікризу №777 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився в лорвідділенні Дніпровської клінічної лікарні на залізничному транспорті з 10.10.2017 року по 20.10.2017 року з діагнозом «Викривлення носової перегородки ІІІ ст. стан після операції. Поступив зі скаргами на ускладнене носове дихання, деформацію зовнішнього носа, часті головні болі. Із слів пацієнта отримав травму носа з 21.09.2017 року по 09.10.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні П`ятихатської ЦРЛ з діагнозом :струс головного мозку, травма носа. У лор відділенні він отримав лікування 10.10.2017 року операція, підслизова резекція носової перетинки, без ускладнень. В післяопераційний період отримував масло шипшини, сульбактомакс, амінокапронова кислота, тигофаст, єтамзілат, анальгін, димедрол, щоденні перев`язки.

Вищезазначене підтверджене відповіддю на запит суду листом Дніпровсьої клінічної лікарнї на залізничному транспорті від 06 вересня 2018 року.

Також, неповнолітньому ОСОБА_4 були зроблені обстеження, а саме: мультизрізова комп`ютерна томографія головного мозку, 28.09.2017 року у медичному діагностичному центрі «Експерт» м. Дніпро.

12 квітня 2018 року ОСОБА_4 в ТОВ «Медичний центр Добробут» м. Київ був проконсультований дитячим отриноларингологом та йому була зроблена рентгенографія придаткових пазух носа в одній проекції, загальною вартістю 940 грн. Оплата підтвердженна чеком. Вартість поїздки до м. Київ також підтверджена квитанціями та білетами.

Згідно ст. 3 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я», здоров`я - стан повного фізичного, духовного та соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб та фізичних дефектів.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав

Відповідно до ч.1. ст. 1178 ЦК України, шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

У відповідності до ст. 1179 ЦК України, визначено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами), якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини (ч.2.ст.1179 ЦК України).

Обов"язок батьків (усиновлювачів) відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою. Яка завдала шкоди, повноліття, або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . /а.с.85/

Враховуючи, що вказане протиправне діяння відносно неповнолітнього сина позивача було вчинено неповнолітньою особою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який на момент розгляду справи в суді першої інстанції не досяг 18 років, і відомостей про те, що він є власником майна, в матеріалах справи немає, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що шкода, завдана позивачеві внаслідок такого діяння, підлягає відшкодуванню його батьками - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки останні не довели, як того вимагає ч.2 ст.1179 ЦК України, що шкоди було завдано не з їх вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України, особа, якій завдано шкоди ушкодженням здоров"я, має право на відшкодування витрат, зокрема викликаних необхідністю придбання ліків.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відшкодування позивачці витрат, які вона понесла на придбання ліків для лікування від отриманих її дитиною 21.09.2017 року тілесних ушкоджень, заподіяних неповнолітнім ОСОБА_7 , грунтуються на вимогах закону та доказах, які є в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із виновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивачки суми завданої матеріальної шкоди у розмірі 2966,66 грн. з урахуванням суми, яку ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 на лікування сина ОСОБА_10 згідно власноручно нею написаної розписки.

Також, доведеними у відповідності до вимог закону та наявних в матеріалах справи доказах є вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки у відповідності до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов"язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи наведені норми матеріального права й те, що факт заподіяння сину позивачки неповнолітнім ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості підтверджується вказаною вище постановою про закриття кримінального провадження та проведеною в суді апеляційної інстанції судово-медичною комісійною експертизою, якою підтверджено причинно-наслідковий зв`язкок з травмою від 21.09.2017 року, а в силу ст. 23 ЦК України заподіяння фізичній особі тілесного ушкодження означає й заподіяння такій особі моральної шкоди, оскільки ушкодження здоров"я без фізичного болю не може бути (цей факт є загальновідомим і не потребує доказування), - колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, яка з урахуванням норми ч.2 ст.1179 ЦК України, підлягає відшкодуванню за рахунок батьків неповнолітньої особи.

На переконання колегії суддів, за встановлених і наведених обставин справи присуджений судом розмір морального відшкодування відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки сину позивачки було завдано тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я, внаслідок чого її син перебував на стаціонарному лікуванні.

Також, колегія суддів погоджується, що спричинена неповнолітньому моральна шкода, яка виразилася у переживаннях із приводу бійки, стражданнях від фізичного болю, виражених в систематичному зверненні до лікувальних закладів, перенесенням операцій, а також порушенням звичайного способу життя пов`язаного з пропуском навчального процесу в школі, в подальшому впливає на отримання повноцінної освіти та спілкуванні з друзями та однолітками.

З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що завдану моральну шкоду ОСОБА_4 може бути відшкодовано в грошовому вираженні сумою в розмірі 1000 грн. солідарно відповідачами, оскільки, вони є батьками неповнолітнього ОСОБА_7 та оскільки шкода була завдана саме з вини їх сина. Позивачкою розмір моральної шкоди стягнутий рішенням місцевого суду не було оскаржено.

Безпідставними є й доводи апелянта в частині присудження позивачці за рахунок відповідачів витрат на правничу допомогу, оскільки позивачкою документально підтверджено їх понесення належними доказами.

Як вбачається із матеріалів справи, при подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Крім того, квитанцією від 11.07.2018 року підтверджено сплату ОСОБА_2 адвокату Ліненко О.А. суму гонорару 5000 грн. /а.с.31/, який відповідає вимогам співмірності відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України.

Проте, колегія не може погодитись у повному обсязі із висновком суду щодо розподілу судових витрат, зважаючи на наступне.

Стягуючи, згідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 5704,80 грн., суд першої інстнації не врахував, що чинним законодаством не передбачено солідарного стягнення судового збору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, а саме: підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у розмірі по 2852,40 грн. з кожного.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року у іншій оскаржуваній частині, а саме, в частині задоволених позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті спричинення тілесних ушкоджень малолітньому підлягає залишенню без змін. Оскільки, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, застосував норми матеріального закону, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушень норм процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та рішення суду першої інстанції зміні лише в частині щодо солідарного стягнення.

Що стосується стягнення судових витрат понесених позивачем в суді апеляційної інстанції, за проведення судової експертизи по справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.3ст.133 ЦПК України - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Встановлено, що за проведення судово-медичної комісійної експертизи №68 від 21 квітня 2020 року позивачем сплачено 17 280,90 грн., що підтверджено квитанцією від 08 квітня 2020 року.

З огляду на викладене, враховуючи що позивач довів понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції та у встановлений ЦПК України строк та порядок заявив відповідне клопотання та надав належні докази, колегія ввжажє, що витрати понесені позивачем за проведення в суді апеляційної інстанції судово-медичної комплексної експертизи мають бути відшкодовані відповідачами повністю.

Однак, вимоги по відшкодуванню на користь позивача з відповідачів витрат на транспортні послуги в сумі 764,70 грн., згідно квитанції від 14.04.2020 року, та в сумі 624,75 грн., згідно квитанції від 23.07.2020 року, не підлягають задоволенню, оскільки зазначені вимоги не обгрунтовані належними доказами, а квитанції щодо придбання палива не є у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року в частині розподілу судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у розмірі по 2852,40 грн. з кожного.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2018 року у іншій частині задоволених позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті спричинення тілесних ушкоджень малолітньому - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати за проведення судово-медичної комісійної експертизи №68 від 21 квітня 2020 року, у розмірі 17 280,90 грн. - по 8640,45 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко