Провадження № 2/201/855/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та приватного нотаріуса Броварского районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни (третя особа без самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Вердикт капітал» та приватного нотаріуса Броварского районного нотаріального округу Гамзатової А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. (а.с. 2-13).

Одночасно з позовом позивач подав клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення виконавчого напису від 16.09.2019 року за реєстровим номером 5173 (а.с. 15-19).

Також 14.11.2019 року представник позивача адвокат Шипіленко Р.О. подав клопотання про витребування доказів, а саме: він просив суд витребувати від приватного нотаріуса Броварского районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни належним чином засвідчені копії документів, які мають відношення до вчинення виконавчого напису від 16.09.2019 року за реєстровим номером 5173, в тому числі всі документи надані ТОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749) для вчинення виконавчого напису (а.с.42).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 14.11.2019р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с. 46-47).

Цією ж ухвалою судді витребувано у приватного нотаріуса Броварского районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни належним чином засвідчені копії документів, які мають відношення до вчинення виконавчого напису від 16.09.2019 року за реєстровим номером 5173, в тому числі всі документи надані ТОВ «Вердикт Капітал» () для вчинення виконавчого напису.

Ухвалою судді від 14.11.2019 року задоволене клопотання позивачки про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 5173, вчиненим 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварского районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 30 979,58 грн.

16.12.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» на ухвалу суду від 14.11.2019 року про відкриття провадження у цій справі подано апеляційну скаргу (а.с. 93-96).

Також 16.12.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 14.11.2019 року про забезпечення позову у цій справі (а.с. 83-87).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2020 року апеляційну скаргу представника ТОВ «Вердикт Капітал» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2019 року про відкриття провадження у цій справі повернуто скаржнику (а.с. 122).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.08.2020 року апеляційну скаргу представника ТОВ «Вердикт Капітал» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14.11.2019 року про забезпечення позову у цій справі також повернуто скаржнику (а.с. 127).

Справа повернута на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 12.08.2020 року (а.с. 129).

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилався на те, що вона дізналась про наявність виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису за реєстровим номером № 5173 від 16.09.2019 року, виданого приватним нотаріусом Броварского районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. про стягнення заборгованості за кредитним договором № Ск-1120-019951/8-2008 від 02.08.2008 року в сумі 30 329,58 грн.

Вважала, що виконавчий напис є спірним, вчиненим з порушеннями вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1., 3.3., 3.4. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, поза межами трирічного загального строку давності, оскільки заборгованість, яка стягнута виконавчим написом, виникла за кредитним договором за період з 04.07.2019 року по 15.08.2019 року при тому, що строк позовної давності сплинув 03.08.2013 року.

Посилаючись на правові позиції Верховного суду по аналогічним справам, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим номером № 5173 від 16.09.2019 року, виданий приватним нотаріусом Броварского районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № Ск-1120-019951/8-2008 від 02.08.2008 року.

Від відповідача ТОВ «Вердикт капітал», яке отримало ухвалу про відкриття провадження та ухвалу про забезпечення позову 26.11.2019р. (а.с. 51,53), на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 54-58), в якому представник ТОВ «Вердикт капітал» - адвокат Радченко В.Ю. повідомила про те, що 02.08.2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № Ск-1120-019951/8-2008, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти на умовах строковості, платності та цільового характеру у розмірі 19 636,20 грн із процентною ставкою 0,1% річних. За умовами кредитного договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення: заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. Кредитодавець надав позичальнику кредитні кошти. За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена.

04.07.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № Ск-1120-019951/8-2008 від 02.08.2008 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Беручи до уваги фактичне невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором кредиту № Ск-1120-019951/8-2008 від 02.08.2008 року, 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис № 5173 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Посилаючись на норми цивільного законодавства, представник ТОВ «Вердикт Капітал» вважав, що при вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були усі підстави вважати безспірною заборгованість за договором кредиту № Ск-1120-019951/8-2008 від 02.08.2008 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_1 . Відтак, вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено з дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5.

Тому просив у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача - приватного нотаріуса Броварского районного нотаріального округу Гамзатової А.А., яка отримала ухвалу про відкриття провадження та ухвалу про витребування доказів 05.12.2019р. (а.с. 51, 53), на адресу суду надані пояснення та належним чином засвідчені докази документи, що були надані ТОВ «Вердикт Капітал» для вчинення виконавчого напису № 5173 від 16.09.2019 року(а.с. 130 -178). В своїх поясненнях приватний нотаріус, посилаючись на норми Закону України «Про нотаріат», вважала, що вчинення виконавчого напису було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства. Просила справу слухати без її участі, в задоволенні позову - відмовити.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. правом на надання пояснень не скористався.

Від представника позивачки 14.09.2020р. адвоката Шипіленка Р.О. (діє на підставі ордеру від 22.10.2019р. а.с. 43) надійшла заява, у якій вона наполягала на ухваленні рішенні у справі і задоволені позовних вимог з підстав незаконності виконавчого напису (а.с. 181).

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи сторін, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

02.08.2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № Ск-1120-019951/8-2008, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти на умовах строковості, платності та цільового характеру у розмірі 19 636,20 грн із процентною ставкою 0,1% річних. За умовами кредитного договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. (а.с. 26-31).

04.07.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № Ск-1120-019951/8-2008 від 02 серпня 2008 року, укладеному між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 59-63).

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до

ОСОБА_1 написом від 16.09.2019 року за реєстровим № 5173 приватного нотаріуса Броварского районного нотаріального округу Гамзатової А.А. стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 30 329,58 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 19 636,20 грн, прострочена заборгованість за комісією 9 754,31 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 39,25 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 889,82 грн (а.с. 32, 143).

У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 04.07.2019 року по 15.08.2019 року.

До виконавчого напису додані: копія заяви про вчинення виконавчого напису від 18.09.2019р., копію виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з якої видно , що станом на 15.08.2019р. заборгованість складає 30 329,58 грн., копія договору № Ск-1120-019951/8-2008 від 02.08.2008 року, копія договору про відступлення прав вимоги № 23 від 04.07.2019 року, копія довіреності ТОВ «Кредит капітал» від 16.04.2019р., видана ОСОБА_2 , копія її паспорта, інші документи, що стосуються юридичної особи ТОВ «Кредит капітал» (а.с. 144 177).

До матеріалів виконавчого напису також додано копію списку згрупованих поштових відправлень з відбитком пошти та чек за сплату послуг зв`язку від 12.09.2019р.. (а.с. 149-151).

30.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження № 60184249 з примусового виконання спірного виконавчого напису (а.с. 33).

Вирішуючи справу, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як зазначено у правовій позиції ВСУ у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, приходжу до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт капітал» на день вчинення напису, враховуючи наступне.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019р. у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р. для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

строк, за який має провадитися стягнення;

інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно із п. 3.1. Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.2. Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 3.3., 3.4. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012р. якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Судом встановлено, що згідно з п. 1.2 договору № Ск-1120-019951/8-2008 від 02.08.2008 року кінцевий строк погашення заборгованості є 02.08.2010 року (а.с.26).

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018р. по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача (банку) про те, що на підставі ст. 599 та ч. 4 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Разом із тим, як видно з виконавчого напису, заборгованість за відсотками стягнута з позивача за період з 04.07.2019 року по 15.08.2019 року, тобто, поза межами строку дії договору (а.с. 32).

Крім того, у вищевказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду роз`яснено, що після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 2 та 4 ст. 267 ЦК України).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, оскільки за умовами договору позичальник мав виконати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 02.08.2010 року, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, як це встановив суд апеляційної інстанції.

Як вже з`ясовано судом, строк дії договору № Ск-1120-019951/8-2008 від 02.08.2008 року становить два роки і закінчився 02.08.2010 року (п. 1.2 договору), тому позовна давність за цим договором сплила 02.08.2013 року, що унеможливлює нарахування процентів і комісії за цим договором, оскільки, позовна давність до основної вимоги сплила 02.08.2013 року, а тому вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги про стягнення відсотків і комісії.

Але, як встановлено судом, спірним виконавчим написом стягнута заборгованість за період з 04.07.2019 року по 15.08.2019 року (за 1 рік), тобто за тими платежами, строк позовної даності за якими вже сплинув.

Отже строк, за який провадиться стягнення, виконавчим написом встановлено з 04.07.2019 року по 15.08.2019 року, тобто минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги (з 03.08.2010 року), що є порушенням ст. 88 Закону України "Про нотаріат".

У порушення ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, заяв, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, нотаріус не отримував від відповідача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним.

Крім того, як свідчать надані ТОВ «Вердикт капітал» документи, повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, адресована позивачці за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 , в якій позичальнику запропоновано погасити заборгованість (а.с. 62,76), не містять доказів того, що цей лист був отриманий позичальником або конверт із вимогою повернувся на адресу банка із зазначенням причини невручення матеріали виконавчого напису також не містять.

Суд констатує відсутність факту повідомлення позивачки про наявність до нього письмової вимоги про усунення порушень, а відповідач не переставив суду доказів того, що позивачці направлялося ця вимога.

За таких умов суд вважає, що у позивачки не виникло обов`язку щодо виконання письмової вимоги відповідача, а тому вчинення виконавчого напису за заявою відповідача було передчасним та не ґрунтувалося на вимогах закону.

Аналогічна правова позиція стосовно доведення боржникові відомостей про перехід права вимоги до нового кредитора висловлена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019р. по справі № 461/4609/16-ц (провадження № 61-25315св18).

Згідно із п. 2 Переліку № 1172 кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно із п. 7. глави 16 вказаного Порядку № 296/5 у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Відповідно до п. 4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003р. первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Як видно з матеріалів виконавчого напису, на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу був наданий документ найменований, як «виписка з особового рахунку № НОМЕР_1 » (а.с. 145), яка в розумінні п. 2 Переліку документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, не є первинним документом (випискою по рахунку) оформленою у відповідності до ст. 9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку.

Відповідно до п. 10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» ВССУ від 07.02.2014р. належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172.

В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними.

Підводячи підсумок викладеному, вважаю, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат».

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 1 152,60 грн. (судовий збір за подання позову) (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012р., Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та приватного нотаріуса Броварского районного нотаріального округу Гамзатової Аліни Анатоліївни (третя особа без самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною 16 вересня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 5173, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 30 329,58 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 19 636,20 грн, прострочена заборгованість за комісією 9 754,31 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 39,25 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 889,82 грн, - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1152,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Наумова О.С.