Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Писанець Н.В.

за участю секретаря судового засідання Гурової Л.Л.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, пояснюючи, що рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 04.06.2014 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі ј частини заробітку та інших доходів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повноліття дитини. Виданий на підставі рішення суду виконавчий лист був пред`явлений до виконання до Волноваського районного відділу ДВС. Відповідач сплачував нараховані аліменти не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розмір якої станом на 01.02.2020 р. складає 36 362, 75 грн., яку позивач просила стягнути з відповідача на її користь. Також, у зв`язку з простроченням виплати аліментів, просила стягнути пеню в розмірі 10 483, 41 грн.

У судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві вказала про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з таких підстав.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, що визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 04.06.2014 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі ј частини заробітку ( доходів) на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 23.05.2014 р до досягнення дитиною повноліття. ( а.с.8-10)

За довідкою розрахунком, виданої 13.02.2020 р. Волноваським районним відділом Державної виконавчої служби, за період з травня 2014 р по 31.01.2020 р. заборгованість відповідача по аліментам становить 36362,75 грн. ( а.с.10-11)

Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2015 р. по 31.01.2020 р. складає 10 483, 41 грн. ( а.с.2)

У підготовче судове засідання відповідач подав заяву про визнання позову, погодившись тим самим з розміром заборгованості та пені. ( а.с 15)

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно вимог ст..180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, а неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

Доказів того, що заборгованість по аліментах виникла не з вини відповідача суду не надано.

З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд встановив, що відповідач, як батько, мав приймати участь в утриманні дитини, батьком якої він є, та сплачувати аліменти на її утримання в розмірі, встановленому рішенням суду відповідно до вимог законодавства. Через несплату ним своєчасно аліментів у встановленому рішенням суду розмірі, у зв`язку з утворенням заборгованості, він має сплатити пеню, нараховану на суму заборгованості, що виникла за період з 01.04.2015 року по 31.01.2020 р. Відповідач визнав позов у повному обсязі, подавши про це заяву, розміру заборгованості та пені не оспорював.

Під час розгляду справи, відповідно до вимог ст.206 ЦПК України встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, для задоволення позовних вимог наявні законні підстави, тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Керуючись ст..ст.180, 194-196 СК України, 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 206, 263 -265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам в розмірі 36 362 ( тридцять шість тисяч триста шістдесят два) грн. 75 коп. та пеню в розмірі 10 483 ( десять тисяч чотириста вісімдесят три ) грн. 41 коп. за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок) грн. 80 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя Н.В.Писанець