ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4936/19Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/817/524/20 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010500
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Боднар Р.В.

та сторін: відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Дубчака С.П., прокурора Прокуратури Тернопільської області - Безкоровайної О.А., представника Державної екологічної інспекції у Тернопільській області - Дуди В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/4936/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року, ухваленого суддею Герчаківська О.Я., у цивільній справі за позовом заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної зеленим насадженням, внаслідок незаконного їх видалення, -

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2019 року заступник керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення в користь держави шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в сумі - 42 951 гривню, а також стягнення з останнього понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на суму 1 921 гривню.

В обґрунтування позовних вимог заступник керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області зазначив, що ОСОБА_1 , умисно, в період з 23 по 26 січня 2018 року на землях загального користування вздовж огорожі господарського двору за його межами по АДРЕСА_1 самовільно пошкодив, без наявності на те спеціального дозволу (ордера), до ступеня припинення росту 25 дерев. За наслідками обстеження встановлено, що по АДРЕСА_1 за межами господарського двору виявлено пні зрізаних дерев, а саме: вздовж території колишньої ферми: порода акації діаметрами пнів біля шийки кореня 55 см, 62 см, 38 см, 36 см, 36 см, 30 см, породи клен діаметром пнів 48 см, 50 см, 72 см, породи ясен діаметром пня 54 см. Також виявлено пні зрізаних дерев вздовж тракторної бригади (за межами) перед огорожею, а саме: породи ясен діаметрами пнів біля шийки кореня 28 см, 12 см, породи акації діаметрами пнів 36 см, 28 см, 24 см, 24 см, 46 см, 20 см, 20 см, 36 см, 40 см, 18 см, породи липи діаметрами пнів 10 см, 12 см, а також виявлено пошкодження до ступеня припинення росту дерева (обрізка скелетних гілок та стовбура на висоту 2 метри) породи акація діаметром пня біля шийки кореня 44 см. 31 січня 2018 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №001292 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.153 КУпАП та ст.40 Закону України "Про рослинний світ", який порушником отримано під розпис та ним написано пояснення про те, що він не знав, що необхідно мати дозвіл на зрізку дерев. Постановою Державної екологічної інспекції у Тернопільській області від 31 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КУпАП, а саме: за самовільне видалення дерев в АДРЕСА_1 без належного дозволу та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень. Копію постанови порушник отримав 31 січня 2018 року. Вказана постанова ОСОБА_1 у встановленому законом порядку оскаржена не була, а штраф у розмірі 170,00 гривень було ним сплачено в добровільному порядку. Згодом, 26 лютого 2018 року Державною екологічною інспекцією в Тернопільській області на адресу ОСОБА_1 направлено претензію про зобов`язання перерахувати кошти в погашення завданої шкоди та розрахунок розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням, внаслідок незаконного їх видалення на землях загального користування вздовж огорожі господарського двору в межах с. Дичків Тернопільського району, однак ОСОБА_1 збитки, заподіяні порушенням вимог природоохоронного законодавства, не відшкодовано.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року позов - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в користь держави шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в сумі 42 951 (сорок дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню, які перерахувати на р/р 9695, код бюджету 24062100, ідентифікаційний код одержувача 38038156 в ГУДКСУ в Тернопільській області, код класифікації доходів 24062100, МФО 899998.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Тернопільської області, р/р 4091 в ДКСУ в м. Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код одержувача 02910098, код економічної класифікації видатків бюджету - 2800, витрати пов`язані зі сплатою судового збору на суму 1 921 гривню.

Відповідачу направлено копію заочного рішення суду.

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення (а.с. 123-125).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року в цивільній справі за позовом заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної зеленим насадженням, внаслідок незаконного їх видалення - відмовлено (а.с. 165-166).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року у справі №607/4936/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити заступнику керівника Тернопільської місцевої прокуратури, який звернувся в інтересах Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене із порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що позивачем у цій справі є Державна екологічна інспекція Тернопільської області в інтересах якої виступає заступник керівника Тернопільської місцевої прокуратури. У заочному рішення суду, необхідність участі прокурора обґрунтовується тим, що Державною екологічною інспекцією Тернопільської області самостійно не ініціювалося питання про стягнення з нього шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. У даній справі судом першої інстанції не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту інтересів держави. Навпаки, обставини справи свідчать про вжиття позивачем заходів з метою стягнення завданої шкоди, а саме: направлення претензії про зобов`язання перерахувати кошти в погашення завданої шкоди. Сама по собі обставина відсутності ініціації державного органу щодо стягнення шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави. Вважає, що у зв`язку з відсутністю у даному випадку законних підстав для представництва інтересів держави прокурором, що свідчить про подання позову особою, яка немає процесуальної дієздатності та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України. Вказує, що паспорт об`єкта благоустрою зеленого господарства позивачем не було надано суду та судом не досліджено жодного іншого доказу, крім постанови Державної екологічної інспекції у Тернопільській області від 31 січня 2018 року, проте, дослідивши б даний паспорт можна було б зробити висновок про те чи дійсно зелені насадження розташовувались у місці на яке вказує позивач, чи мало місце самовільне видалення дерев та чи перебували вказані у позовній заяві дерева на обліку Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, який був підписаний ним під тиском службових осіб Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, в поясненнях не вказано, що це зробив він.

Від Тернопільської місцевої прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки судом вірно оцінено всі обставини справи та винесено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування немає. У Тернопільської місцевої прокуратури є всі підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, адже, Інспекцією вчинялись дії досудового врегулювання спору, оскільки останньою надіслано претензію на адресу відповідача, тому, відсутня бездіяльність суб`єкта владних повноважень, проте, дані доводи є необґрунтованими. Порушенням інтересів держави у вказаному випадку є те, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги є одним із пріоритетних напрямків діяльності як державних органів, так і суб`єктів господарювання, адже, охорона навколишнього природного середовища відноситься до глобальних завдань, життєво важливих для всього людства, тому, актуальним є відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу з метою спрямування коштів на відновлення стану пошкоджених об`єктів навколишнього природного середовища. У даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес. Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, а здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. Доказом нездійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень вказує на наявність підстав для застосування представницьких повноважень прокурором, адже, відповідно до вимог чинного національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, факт не звернення відповідного суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок захисту інтересів держави, до суду з відповідною позовною заявою, не залежно від наявності чи відсутності коштів на сплату судового збору, свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави таким суб`єктом владних повноважень.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , його представник адвокат Дубчак С.П. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Прокурор Прокуратури Тернопільської області - Безкоровайна О.А., представник Державної екологічної інспекції у Тернопільській області - Дуда В.І. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що як у випадках порушення зобов`язання за договором, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КУпАП, а саме за самовільне видалення дерев в АДРЕСА_1 без належного дозволу та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. Копію постанови відповідач отримав 31 січня 2018 року і не оскаржував її у встановленому законом порядку, штраф сплатив добровільно. Відтак, в діях ОСОБА_1 наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, що є підставою для стягнення заподіяної державі шкоди. Згідно з розрахунком, проведеним Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року №559 "Про такси для обчислення шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів", розмір заподіяної державі шкоди, внаслідок незаконного видалення відповідачем дерев на землях загального користування вздовж огорожі господарського двору в межах с. Дичків Тернопільського району становить 42 951,00 грн.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина заподіювача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку.

Видалення дерев здійснюється відповідно до Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженому постановою Кабінетом Міністрів України №1045 від 01 серпня 2006 року (в редакції, яка діяла на час виникнення спору), у пункті 3 якої зазначено, що видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, ради на підставі ордеру. У випадку відсутності ордера - знесення насаджень, зокрема, вважається самовільним.

Судом встановлено, що 30 січня 2018 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Дудою В.І. в присутності спеціаліста 1 категорії Великогаївської сільської ради Швець Л.М. складено акт обстеження зелених насаджень в с. Дичків на території Великогаївської сільської ради Тернопільського Тернопільської області, з якого вбачається, що по АДРЕСА_1 за межами господарського двору виявлено пні зрізаних дерев, а саме вздовж території колишньої ферми: порода акації діаметрами пнів біля шийки кореня 55 см, 62 см, 38 см, 36 см, 36 см, 30 см, породи клен діаметром пнів 48 см, 50 см, 72 см, породи ясен діаметром пня 54 см. Також виявлено пні зрізаних дерев вздовж тракторної бригади (за межами) перед огорожею, а саме породи ясен діаметрами пнів біля шийки кореня 28 см, 12 см, породи акації діаметрами пнів 36 см, 28 см, 24 см, 24 см, 46 см, 20 см, 20 см, 36 см, 40 см, 18 см, породи липи діаметрами пнів 10 см, 12 см, а також виявлено пошкодження до ступеня припинення росту дерева (обрізка скелетних гілок та стовбура на висоту 2 метри) породи акація діаметром пня біля шийки кореня 44 см. Продукція зрізаних дерев на місці відсутня. З інформації Великогаївської сільської ради встановлено, що дозволів на видалення вищевказаних дерев не видавалось.

31 січня 2018 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №001292 про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.153 КУпАП та ст.40 Закону України "Про рослинний світ", який порушником отримано під розпис та ним написано пояснення про те, що він не знав, що необхідно мати дозвіл на зрізку дерев (а.с. 16).

Постановою Державної екологічної інспекції у Тернопільській області від 31 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КУпАП, а саме за самовільне видалення дерев в АДРЕСА_1 без належного дозволу та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень. Копію постанови порушник отримав 31 січня 2018 року, про що свідчить його підпис на тексті постанови (а.с. 17).

Вказана постанова ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не була оскаржена, а штраф у розмірі 170 грн. було ним сплачено в добровільному порядку, що підтверджується платіжним документом - квитанцією №П156338К від 31.01.2018.

26 лютого 2018 року Державною екологічною інспекцією в Тернопільській області на адресу ОСОБА_1 направлено претензію №2-1/616 про зобов`язання перерахувати кошти в погашення завданої шкоди та розрахунок розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням, внаслідок незаконного їх видалення на землях загального користування вздовж огорожі господарського двору в межах с. Дичків Тернопільського району, що підтверджується реєстром поштових відправлень, здійснених протягом лютого 2018 року Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області (а.с. 21).

Проте відповідачем претензію не виконано, що підтверджується листами Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області від 04 лютого 2019 року №5-08/128-540 та Державної екологічної інспекції у Тернопільській області від 07 лютого 2019 №1-1-05-378, ОСОБА_1 збитки, заподіяні порушенням вимог природоохоронного законодавства, не відшкодовано (а.с. 31-33, 40).

Доводи заявника, що паспорт об`єкта благоустрою зеленого господарства судом не досліджувався, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відсутність паспорту не є підставою для звільнення від відповідальності.

Також не заслуговують доводи заявника, що у прокурора відсутні законні підстави для представництва інтересів держави в суді в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області з огляду на таке.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Порушенням інтересів держави у вказаному випадку є те, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги є одним із пріоритетних напрямків діяльності як державних органів, так і суб`єктів господарювання, адже охорона навколишнього природного середовища відноситься до глобальних завдань, життєво важливих для всього людства, тому актуальним є відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу з метою спрямування коштів на відновлення стану пошкоджених об`єктів навколишнього природного середовища.

Правовідносини, пов`язані з охороною навколишнього середовища становлять суспільний інтерес, а неправомірне, всупереч закону та волі держави використання об`єктів навколишнього природного середовища, а також невідшкодування збитків, заподіяних такими діями, до державного бюджету суспільному інтересу не відповідає.

Отже, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України, відповідно до якого Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, виявлення правопорушень, що посягають на навколишнє природне середовище та вжиття заходів до відшкодування збитків, заподіяних такими правопорушеннями, що і дає підстави для звернення прокурора до суду з метою захисту державних інтересів.

Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Тернопільською місцевою прокуратурою 04 жовтня 2018 року надіслано запит начальнику Державної екологічної інспекції у Тернопільській області щодо надання інформації про проведені впродовж 2018 року Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства на території міста Тернополя, Тернопільського та Зборівського районів із зазначенням їх результатів та вжитих заходів до стягнення нарахованих збитків.

На виконання вищевказаного запиту Державна екологічна інспекція у Тернопільській області листом від 27 жовтня 2018 року №1-1/3741/2300 повідомила про проведенні впродовж 2018 року Державною екологічною інспекцією у Тернопільській області перевірки із зазначених питань не охоплені позовною роботою та надіслала матеріали по яких Інспекцією нараховано збитки, в тому числі і щодо заподіяних ОСОБА_1 збитків, завданих внаслідок самовільної порубки дерев в сумі 42 951,00 гривень.

З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів Державної екологічної інспекції в Тернопільській області в суді, відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" Тернопільською місцевою прокуратурою 03 грудня 2018 року за №78-6368вих-18 надіслано запит в Державну екологічну інспекцію в Тернопільській області з проханням надати інформацію про те, чи зверталася Державна екологічна інспекція в Тернопільській області до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 збитків завданих порушеннями природоохоронного законодавства.

Із отриманої інформації Державної екологічної інспекції в Тернопільській області №1-1/4267/2734 від 06 грудня 2018 року остання до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 збитків завданих порушенням природоохоронного законодавства в сумі 42 951,00 гривень не зверталася.

Отже, даний доказ свідчить про те, що прокурором було дотримано норми закону, а саме ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 31 березня 2020 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року слід поновити.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року - залишити без змін.

Поновити дію заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 14 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді