справа № 489/1873/20 провадження №2/489/1688/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» (далі - ТОВ «Місто для людей Миколаїв») про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

встановив:

В квітні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну та моральну шкоду у загальному розмірі 17225,00 грн., з яких: 12025,00 грн. - витрати на відновлення стелі; 1200,00 грн. - витрати, понесені на проведення експертизи; 4000,00 грн. - моральна шкода.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В період з 13.04.2019 по 20.04.2019 перебувала у відпустці, після повернення з якої виявила, що одна кімната її квартири, у зв`язку з пошкодженням покриття даху, була повністю залита, а саме: стеля тріснула - гіпсокартонове покриття повністю пошкоджене; по всій поверхні стелі наявні мокрі сліди; в квартирі стоїть сморід затхлої води; на підлозі повністю мокре покриття; матрац, який був лише придбаний, постіль, подушки, покривало також мокрі та мають неприємний затхлий запах; нові меблі всі мокрі та мають характерні розводи. На виконання Порядку проведення конкурсу 16.07.2018 між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та відповідачем було укладено договір №3/131 про надання послуг з управління та відповідно з 01.09.2018 відповідач надає послуги з управління будинку, в якому розташована квартира позивача. На підставі викладеного, та з метою фіксування факту залиття належної позивачу квартири, нею було направлено заявку №781914 з відповідним повідомленням про виявлений факт затоплення з проханням направити представника, з метою складення відповідного акту. 23.04.2019 представник відповідача відвідала квартиру з метою встановлення факту її залиття, в подальшому відповідач ігнорував всі телефонні дзвінки та звернення позивача, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутись за правовою допомогою.

Позивач зазначає, що в листопаді 2018 року відповідачем було проведено ремонт даху вищевказаного будинку, про що повідомлено споживачів послуг через засоби масової інформації, що свідчить про обізнаність відповідача про наявність проблем з покрівлею в будинку. Проте, з відповіді відповідача від 21.06.2019 на адвокатський запит вбачається, що за результатами виходу було встановлено, що покрівлі вищезазначеного будинку пошкоджена, про що складена дефектна відомість, з якої вбачається неналежний стан покрівлі: в тріщинах, відшаруванні на примиканні. Оскільки неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків спричинило позивачу збитки, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Обґрунтовуючи завдання їй моральної шкоди, посилалась на те що в зв`язку із залиттям квартири вона не могла користуватись квартирою та всіма меблями, які с свою чергу разом з матрацом були придбані лише 09.02.2019, вимушена була придбати нові подушки, у зв`язку з тим, що позбутися затхлого запаху так і не вдалось. Все це призвело до погіршення її як емоційного, так і фізичного стану.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.06.2020 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за місцезнаходженням відповідача та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20.11.2006, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В., позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.05.2020, довідка №208652094.

З відповіді відповідача від 16.05.2019 №1172 на адвокатський запит Олейнікової С.С. за вхідним №690 від 07.05.2019 вбачається, що 16.07.2018 між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , та ТОВ «Місто для людей Миколаїв» було укладено договір №3/131 про надання послуги з управління, відповідно до умов якого останнє надає послуги з управління вищевказаного будинку.

В позовній заяві позивач посилається на те, що в період з 13.04.2019 по 20.04.2019 перебувала у відпустці, після повернення з якої виявила, що одна кімната її квартири залита. У зв`язку з чим вона звернулась до відповідача з проханням направити представника, з метою складання відповідного акту.

З відповідей ТОВ «Місто для людей Миколаїв» 16.05.2019 №1172 та від 21.06.2019 №1373 на адвокатські запити ОСОБА_2 слідує, що 23.04.2019 представником ТОВ «Місто для людей Миколаїв» було здійснено вихід за адресою позивача. За результатами зазначеного вище виходу було встановлено, що покрівля будинку пошкоджена, про що складено дефектну відомість. Також зазначено, що причиною потрапляння води у квартиру є загальний стан покрівлі будинку, яка потребує ні поточного, а капітального ремонту.

Таким чином, в своїх відповідях відповідач визнав факт залиття квартири позивача, та те, що таке залиття сталося у зв`язку з пошкодження покрівлі будинку.

Згідно дефектної відомості на ремонт покрівлі житлового будинку АДРЕСА_3 , погодженої заступником директора з обслуговування клієнтів ТОВ «Місто для людей Миколаїв» Тімофєєвою Н.В., покрівля вказаного будинку в тріщинах, на примиканнях є відшарування, водовідвідні труби взагалі відсутні.

13.05.2019 позивач звернулась до Регіональної торговельно-промислової палати Миколаївської області із заявкою на проведення експертизи, з метою встановлення матеріальних збитків, що спричиненні залиттям квартири.

Згідно зведеного кошторису ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_2 по ліквідації заливу з покрівлі, складеного Регіональною торговельно-промисловою палатою Миколаївської області в поточних цінах станом на 13.05.2019, розмір ремонтних робіт вказаної квартири складає 12025,00 грн.

За проведення роботи з визначення матеріального збитку, шляхом складання кошторисної документації, позивач сплатила 1200,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №120-600 від 13.03.2019.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулась до відповідача з претензією про відшкодування шкоди, в якій просила відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 13225,00 грн., з яких: 12025,00 витрати на відновлення стелі, 1200,00 грн. витрати, понесені на проведення експертизи. Вказану претензію відповідач отримав, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції ТОВ «Місто для людей Миколаїв» від 04.10.2019.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.

Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 (далі - Правила), технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків планових і позапланових.

Положення пункту 2.1.1 Правил визначають, що планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік - навесні та восени (весняний та осінній огляди).

Згідно пункту 4.4.1 Правил під час експлуатації будинку необхідно забезпечувати відсутність:

- дефектів металевих з`єднань у сполученнях дерев`яних конструкцій крокв, гідроізоляції; ураження деревини дереворуйнувальними комахами і будинковим грибком, наднормативний прогин риштування, крокв, прогонів;

- у залізобетонних дахах - руйнування поверхні бетону, корозії оголеної арматури, тріщин, патьоків, висолів та ін.;

- у металевих дахах - пошкодження фарбування і корозії металу, особливо у вузлах з`єднання (болти, зварювальні шви, косинки тощо).

Пунктом 4.4.3 Правил передбачено, що до основних дефектів покрівель належать:

- сталеві - корозія, розкриття гребенів і фальців, пробоїни і свищі, ушкодження фарбування;

- рулонні - здуття, розриви і пробоїни, місцеві осідання, розшарування рулонного килима, розтріскування покривного шару;

- з окремих елементів (азбестоцементних листів і плиток шиферу, черепиці, ґонтових покрівель тощо) - ушкодження, зсув і випадання окремих елементів, ослаблення кріплень покрівлі з риштуванням.

Згідно із пунктом 2.4 Правил, якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що належать до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Водночас поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту, реконструкції) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт або реконструкцію.

Суд вважає, що наявними у справі доказами підтверджено те, що на відповідача, як виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_1 покладено обов`язок по утриманню в належному технічному стані зазначеного будинку та здійснення його технічного обслуговування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, ) вина.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).

У зв`язку з тим, що залиття квартири позивача сталося внаслідок винних дій ТОВ «Місто для людей Миколаїв», а саме невиконання обов`язку щодо здійснення контролю за технічним станом будинку та технічним обслуговуванням його інженерних систем та обладнання, до якого відносяться і покрівля даху будинку, зважаючи, що представником відповідача не спростовано належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири, хоча це його процесуальний обов`язок, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди, суд приходить висновку, що саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума завданої шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в ході розгляд справи знайшов підтвердження факт завдання позивачу матеріальної шкоди, внаслідок залиття квартири, а відтак позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 12025,00 грн. та стягнення вартості за послуги з проведення роботи з визначення матеріального збитку, шляхом складання кошторисної документації в сумі 1200,00 грн. є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із нищенням чи пошкодженням її майна.

Як роз`яснено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до пункту 9 Постанови розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з пошкодженням квартири та побутового майна, зважаючи, що протягом тривалого часу, вона була позбавлена нормальних умов для проживання, змушена була звертатись, у тому числі до відповідача з вимогою усунення наслідків завданих залиттям квартири, які так і не були усунені останнім, а отже несла і інші моральні страждання пов`язані із захистом своїх порушених прав, у зв`язку з чим, суд вважає вимоги позивача про стягнення з розміру моральної шкоди в сумі 4000,00 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

В порядку статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» на користь ОСОБА_1 13225,00 грн. (тринадцять тисяч двісті двадцять п`ять гривень 00 коп.) матеріальної шкоди, та 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв», , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 165.

Повний текст судового рішення складено 24.09.2020.

Суддя І.В.Коваленко