КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/6999/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/6134/19

09 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гаєвського Павла Леонідовича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Лісовської О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал», треті особи: Комунальне підприємство «Реєстратор», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна про скасування виконавчого припису нотаріуса та скасування запису про право власності,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал», треті особи: Комунальне підприємство «Реєстратор», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна про скасування виконавчого припису нотаріуса та скасування запису про право власності.

На обґрунтування позовних вимог, зазначала, що 03 грудня 2007 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є солідарними позичальниками, був укладений договір про іпотечний кредит № 3.07121946 на суму 55 000 доларів США строком на 180 місяців і сплатою 12,5% річних, строком до 03 грудня 2022 року. Станом на день звернення із позовом сплачено на погашення кредиту 62 125,25 доларів США та 8 000 грн., останній платіж здійснено в кінці 2015 року. У зв`язку з настанням кризи та війни в Україні, неможливістю погасити залишок кредиту позивачка звернулася до ПАТ «Платинум Банк» із проханням щодо врегулювання проблеми із кредитом та уникнення продажу іпотечної квартири, проте Банк на прохання не відреагував.

12 грудня 2018 року ПАТ «Платинум Банк» виставив на електронні торги кредитний портфель, переможцем яких став ТОВ «ФК «Фінтайм капітал».

14 січня 2019 року ПАТ «Платинум Банк» уклав договір № 343і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал».

На підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 14.01.2019 року власником квартири АДРЕСА_1 стало ТОВ «ФК «Фінтайм капітал».

Державним реєстратором Нікітіною Юлією Володимирівною винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46267974 від 02.04.2019.

Вказала, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані четверо малолітніх дітей, іншого житла в них не має, а тому відповідач без законних на те підстав, без дозволу органу опіки та піклування зареєстрував за собою право власності на квартиру, та без рішення суду виселив дітей з квартири, замінивши у ній замок.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просила суд скасувати виконавчий припис нотаріуса ОСОБА_4 щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал»; скасувати запис про право власності № 30988379, вчинений державним реєстратором Нікітіною Юлією Володимирівною, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46367974 від 02.04.2019 17:42:29, реєстраційний номер нерухомого майна 000.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал», треті особи: Комунальне підприємство «Реєстратор», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І. про скасування виконавчого припису нотаріуса та скасування запису про право власності - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Гаєвський Павло Леонідович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал», та скасувати запис про право власності № 30988379.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що суд безпідставно вказав, що приватним нотаріусом не вчинявся виконавчий припис, тоді як з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності вбачається, що в графі «підстава виникнення прав власності» вказано «договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги», виданий 14.01.2019, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І.

Вказував на те, що іпотечним договором не заборонялося проживати в спірній квартирі, народжувати дітей, реєструвати їх та користуватися нею в інших цілях, за виключенням її відчуження, а тому посилання суду на те, що на момент укладення договору, діти не були зареєстровані в квартирі, та дії щодо їх реєстрації були здійснені позивачкою лише після укладення іпотечного договору є безпідставними.

Посилався на те, що суд проігнорував обставини щодо того, що відповідач виламавши замок квартири, вселив туди сторонніх осіб, у зв`язку з чим безпідставно відмовляв у задоволенні заяв про забезпечення позову.

Також до суду представник позивача подав доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначив, що через іншого нотаріуса стороною позивача було отримано витяг із державного реєстру речових прав, в якому зазначено, що приватним нотаріусом Гембарською С.І. вчинено виконавчий напис щодо відчуження квартири на користь відповідача. Також зазначив, що судом не враховано норми ст.. 109 ЖК УРСР, що передбачає порядок виселення із займаного житлового приміщення, та Закон України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У відзиві на апеляційну скаргу директор ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» просив рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено із вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гаєвський Павло Леонідович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» адвокат Гончаров А.М. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представник Комунального підприємства «Реєстратор» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І. в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 грудня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» було укладено договір про іпотечний кредит № 3.07121946, відповідно до якого кредитор надав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кредит в розмірі 55 000, 00 доларів США, на строк користування 180 місяців та сплатою 12,50% річних.

Відповідно до іпотечного договору від 03.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», посвідченого приватним нотаріусом КМНО Малиновською О.Ю. 03.12.2007 року за реєстровим № 4442, ОСОБА_1 передала в іпотеку для забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору житлову нерухомість, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з 1 жилої кімнати, має загальну площу 31,90 кв.м. та житлову площу 15,00 кв.м.

14.01.2019 року між ПАТ «Платинум Банк», що є правонаступником ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» був укладений договір № 343К про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 14.01.2019 року та договір № 343і про відступлення (купілю-продаж) прав вимоги від 14.01.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І. за реєстраційним № 12, згідно з яким ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» придбало право вимоги за договором про іпотечний кредит № 0.07121946 від 03.12.2007 року, іпотечним договором № 3.07121946 від 03.12.2007 року.

02.04.2019 року ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» набуло право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку задоволення вимог іпотекодержателя за іпотечним договором від 03.12.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», посвідченим приватним нотаріусом КМНО Малиновською О.Ю. 03.12.2007 року за реєстровим № 4442, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про скасування виконавчого припису нотаріуса є безпідставними, а державний реєстратор під час вчинення відповідних дій діяв в межах норм чинного законодавства України, тому відсутні правові підстави для скасування запису про право власності на квартиру.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, і статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон України від 05 червня 2003 року № 898-IV).

Частиною першою статті 35 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV,у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частиною третьою статті 37 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Чинним законодавством передбачено порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Пунктом 4.5. договору про іпотечний кредит передбачено, що у разі порушення позичальником основного зобов`язання або обов`язків за цим договором та або за іпотечним договором кредитор направляє на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов`язання з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом 30 (тридцяти) робочих днів від дати відправлення вимоги кредитора, позичальник не задовольнив її в повному обсязі, кредитор набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством та іпотечним договором. Документом, що підтверджує відправлення кредитором листа про вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов`язання та про дострокове погашення кредиту, є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику за адресою листування, зазначеною у статті 11 цього договору.

Пунктом 3.1 іпотечного договору від 03.12.2007 року іпотекодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов`язків, які передбачені цим або кредитним договором, негайно з моменту такого невиконання або неналежного виконання з урахуванням умов п. 4.5. кредитного договору.

Пунктом 3.2 іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення за цим договором здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду.

Пунктом 3.3. іпотечного договору передбачено, що даний пункт цього договору передбачає право задоволення вимог іпотеко держателя, яке надає право іпотеко держателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору шляхом прийняття предмета іпотеки у власність, в порядку, визначеному ст.. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною третьою статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус.

За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868), у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених вище правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Таким чином, на державного реєстратора під час вчинення відповідної реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 46 Порядку № 868, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити їх відповідність вимогам законодавства.

Установивши відсутність доказів на підтвердження виконання іпотекодержателем обов`язку, передбаченого частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», та Порядком № 868, щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення державним нотаріусомзавершення тридцятиденного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі і шляхом набуття права власності, тому колегія суддів приходить до висновкупро те, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Фінтайм капітал» проведена з порушенням зазначених положень законодавства.

Крім того,суд першої інстанції не врахував, що квартира АДРЕСА_1 , не може бути відчужена на користь іпотекодержателя на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) без згоди іпотекодавця (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без його згоди на таке відчуження.

У постанові від 09 грудня 2019 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 464/8589/15-ц (провадження № 61-10874сво18) виклала правовий висновок про те, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі).

Аналіз статей 403 ЦПК України, статей 13, 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дає підстави зробити висновок, що законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, відповідно до якої за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками об`єднаної палати касаційного суду.

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), оприлюдненій у Єдиному державному реєстрі судових рішень 19 грудня 2019 року, виклала правовий висновок про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», отже зазначений договір є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки не залежно від наявності згоди іпотекодавця. Звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути здійснено стягнення шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем без його згоди іпотекодавця на його відчуження.

Таким чином, установивши, що при реєстрації права власності на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1 , були порушені вимоги передбачені, як Законом України «Про іпотеку», так і Порядком № 868, колегія суддів приходитьдо висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у частині вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності, що має наслідком до відновлення її порушених прав.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог про скасування виконавчого припису нотаріуса.

Так, у листі приватного нотаріуса КМНО Гембарської С.І. від 11.11.2019 року зазначено, що нею не вчинялась нотаріальна дія - виконавчий напис щодо відчуження на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» квартири АДРЕСА_1 .

Доказів на спростування обставин зазначених у листі приватного нотаріуса від 11.11.2019 року, позивачкою надано суду не було, як і не було надано виконавчого припису нотаріуса, щоб суд мав можливість перевірити викладені нею доводи.

Відтак, вимоги позову про скасування виконавчого припису нотаріуса є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про безпідставність посилання суду на те, що приватним нотаріусом не вчинявся виконавчий припис, колегією суддів відхиляються.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд проігнорував обставини, що відповідач виламавши замок квартири, вселив туди сторонніх осіб, у зв`язку з чим безпідставно відмовляв у задоволенні заяв про забезпечення позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ухвала про відмову у забезпечення позову не є предметом перевірки судом апеляційної інстанції та не свідчить про помилковість ухваленого у справі рішення по суті спору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року підлягає скасуванню, з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності № 30988379 від 02.04.2019 року, вчинений державним реєстратором Нікітіною Юлією Володимирівною про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» на квартиру АДРЕСА_2 , індексний номер 46267974.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаєвського Павла Леонідовича задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року скасувати, та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал», треті особи: Комунальне підприємство «Реєстратор», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна про скасування виконавчого припису нотаріуса та скасування запису про право власності задовольнити частково.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності № 30988379 від 02.04.2019 року, вчинений державним реєстратором Нікітіною Юлією Володимирівною про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» на квартиру АДРЕСА_2 , індексний номер 46267974.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: