РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1211/20

05 серпня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 18.12.2007 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Костопільського районного суду від 18.12.2007 року (цивільна справа №2-897/2007) постановлено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 (п`ятдесят) грн. щомісячно на кожну дитину, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ними повноліття.

Зазначила, що починаючи з 2012 року відповідач жодного разу не сплатив аліментів, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2020 року становить 24 982 грн. 18 коп. Відповідач участі у рівному розподілі витрат на утримання неповнолітньої дитини не приймає, хоча є фізично здоровою, працездатною людиною. На даний час неповнолітня дочка ОСОБА_3 потребує значно більшого матеріального забезпечення від батька. З врахуванням того, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, є матеріально забезпеченим, тому спроможний сплачувати аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у більшому розмірі, ніж це визначено попереднім рішенням суду. В зв`язку з цим, вважає, що аліменти повинні бути визначені у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 11.06.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 04.08.2020 року відповідачем на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він зазначив, що не заперечує стосовно стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку, оскільки дана вимога є законною та обгрунтованою. Однак заперечує проти стягнення з нього витрат по наданні правничої допомоги в сумі 5000 грн., оскільки вказана сума є занадто завищеною, так як у справі про зміну способу стягнення аліментів, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відсутні дії, які можна оцінити в таку суму. Зазначив, що він працює священником, його офіційна заробітна плата становить лише 50 грн. в місяць, тому 5000 грн. - це колосальна сума для нього, в зв`язку з чим він не бачить підстав, щоб оцінити правову допомогу саме в таку суму. Просив відмовити у задоволенні даної вимоги позивача.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 18.12.2007 року (цивільна справа №2-897/2007) з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 (п`ятдесят) грн. щомісячно на кожну дитину, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ними повноліття.

Рішення суду набрало законної сили 29 грудня 2008 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, тому відносно неї припинено стягнення призначених судом аліментів.

Судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, перебуває у працездатному віці, працює офіційно та має дохід, однак участі в утриманні неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймає, призначені судом аліменти не сплачує, в зв`язку з чим, станом на 31.03.2020 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі - 24 982 грн. 18 коп, що підтверджується розрахунком заборгованості, виданим 03.04.2020 року Сарненським районним відділом Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Як вбачається з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, відповідач не заперечує стосовно стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку, однак заперечує проти стягнення з нього витрат по наданні правничої допомоги в сумі 5000 грн., так як вважає, що заявлена позивачем сума є занадто завищеною.

Оскільки відповідач не надав суду доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у збільшеному розмірі, тому суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.

Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у Постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, керуючись принципом розумності і справедливості, суд враховує недостатньо забезпечене матеріальне становище дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на повному її утриманні, матеріальне становище відповідача, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача та визначити їх в розмірі - 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду є об`єктивним з огляду на вказані вимоги закону та обов`язку обох батьків її утримувати, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне.

Так до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З аналізу норм кодексу про витрати на професійну правничу допомогу вбачається, що такими є витрати, сплачені на надання послуг адвокатами, які були понесені у відповідності до укладеного договору про надання правової допомоги та в подальшому підтверджені належними доказами.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, адвокат Осійчук І. І. надав суду здійснений ним розрахунок витрат на надання правничої допомоги, які несла позивачка ОСОБА_1 , договір про надання правничої допомоги №34/20 від 21.02.2020 року, укладений між адвокатом Осійчуком І. І. та ОСОБА_1 , ордер серії ВК №1005964 від 21.02.2020 року на надання правничої (правової) допомоги та копію квитанції до прибуткового касового ордера від 21.02.2020 року про сплату адвокату Осійчуку І. І . позивачем ОСОБА_1 5000 грн., в якій підставою проведеного платежу вказано надання консультацій, надання правничої допомоги, підготовка і подача позовної заяви, участь в суді 1-ї інстанції у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Суд частково погоджується з визначеною сумою судових витрат на надання професійної правничої допомоги, з огляду на наступне.

Відповідно до розрахунку витрат клієнта згідно договору про надання правничої допомоги від 21.02.2020 року, розмір гонорару адвоката Осійчука І . І . становить 5000 грн., а саме: попереднє опрацювання поданих матеріалів справи, надання консультацій, вироблення правової позиції, вивчення судової практики Верховного Суду зі спору - 500,00 грн. (витрачено 0,5 год. із розрахунку 1000,00 грн. за 1 год.), вчинення запиту про отримання розрахунку заборгованості - 500,00 грн. (витрачено 0,5 год. із розрахунку 1000,00 грн. за 1 год.), підготовка і подача позовної заяви, виготовлення ксерокопій документів, долучених до матеріалів справи - 2000,00 грн. (витрачено 2,0 год. із розрахунку 1000,00 грн. за 1 год. роботи), участь в суді 1-ї інстанції (Костопільському районному суді) - 1 год. - 2000,00 грн. (витрачено 1,0 год. із розрахунку 2000,00 грн. за 1 год.), що в сумі складає 5000, 00 грн.

Однак, при визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд враховує, що об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, оскільки адвокатом Осійчуком І. І. складено позовну заяву на 3-х стор., знято копії з 3-х документів (на 5 арк.). Крім того, слід врахувати те, що адвокат Осійчук І. І. безпосередньо не приймав участь в розгляді справи по суті, оскільки справа розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також судом враховується співмірність витрат із ціною позову та значенням справи для сторони.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2500,00 грн. з розрахунку: попереднє опрацювання поданих матеріалів справи, надання консультацій, вироблення правової позиції, вивчення судової практики Верховного Суду зі спору - 500,00 грн., вчинення запиту про отримання розрахунку заборгованості - 500,00 грн., підготовка і подача позовної заяви - 1500,00 грн. в рахунок компенсації за правничу допомогу у цій справі.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180-184, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 141, 258, 265, 279, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 18.12.2007 року та стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) судові витрати, понесені нею у зв`язку з розглядом справи в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 ), ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_1 ), ІПН: НОМЕР_1 .

Повне рішення складено

06 серпня 2020 року

СуддяЛ. А. Грипіч