Провадження № 22-ц/802/840/20 Категорія: 30 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свій позов обґрунтовує тим, що 20 грудня 2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля VOLKSWAGEN Vento, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі по тексту Договір купівлі-продажу). Відповідно до умов цього договору він придбав у відповідача вказаний транспортний засіб за 84000 гривень.

На виконання п.3.6 Договору купівлі-продажу відповідач надав йому нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив на право володіння, користування та розпорядження автомобілем, в тому числі, провести державну реєстрацію у відповідному сервісному центрі МВС України. Через деякий час після придбання автомобіля він звернувся у відповідний сервісний центр МВС з метою перереєстрації автомобіля, однак не зміг цього зробити через наявність арешту, накладеного органами державної виконавчої служби на майно ОСОБА_2 .. Після з`ясування відповідних обставин, відповідач запевнив його, що ця ситуація є просто непорозумінням і в подальшому він зможе перереєструвати придбаний автомобіль на себе.

Продовжуючи користуватись автомобілем на підставі довіреності, 06 вересня 2017 року він був зупинений працівниками поліції на 382 км дороги Київ-Ковель-Ягодин, які вилучили у нього автомобіль з поміщенням його на штраф-майданчик (з підстав наявності арешту на майно відповідача), про що був складений акт огляду та затримання транспортного засобу.

Зазначає, що він звертався до ДВС м. Луцька з проханням повернути йому вилучений транспортний засіб, однак в задоволенні такої заяви йому було відмовлено. Тоді він звернувся з позовом до суду про визнання за ним права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року, яке залишено без змін апеляційним судом, в задоволенні вказаного позову було відмовлено з тих підстав, що він не перереєстрував право власності на придбаний автомобіль в уповноважених підрозділах МВС України.

Вважає, що відповідач, укладаючи договір купівлі-продажу, достовірно знав, що він є боржником в кількох виконавчих провадженнях щодо стягнення з нього коштів, що в таких виконавчих провадженням здійснюються заходи з примусового виконання рішення суду, в тому числі, накладено арешт на все належне йому майно. При цьому відповідно до п. 2.1.2 Договору купівлі-продажу продавець зобов`язався передати покупцю автомобіль, вільний від будь-яких прав і вимог третіх осіб. На думку позивача, наведене свідчить, що ОСОБА_2 навмисно ввів його в оману щодо відсутності будь-яких обтяжень на автомобілі та факту можливості новим власником здійснення перереєстрації цього транспортного засобу в уповноважених підрозділах МВС України.

З огляду на наведене, позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля VOLKSWAGEN Vento, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 20 грудня 2016 року, стягнути з відповідача 84000 гривень сплачених коштів та судові витрати по справі.

Ухвалою від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

11 березня 2019 року за наслідками розгляду цієї справи судом ухвалено заочне рішення, яке ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року було скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2020 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 кошти в сумі 84000 гривень, які сплачені останнім за автомобіль VOLKSWAGEN Vento, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити, у зв`язку з його недоведеності.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Частково задовольняючи позов в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що предмет договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між сторонами, а саме: автомобіль VOLKSWAGEN Vento, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вибув з фактичного володіння ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що застосовуючи наслідки недійсності нікчемного договору купівлі-продажу, з відповідача належить стягнути в користь позивача кошти в сумі 84 000 гривень, які були сплачені позивачем на виконання цього договору, як вартість автомобіля.

Такі висновки є правильними зроблені при повному з`ясуванні всіх обставин справи.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 20 грудня 2016 року між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу автомобіля VOLKSWAGEN Vento, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вартість транспортного засобу за домовленістю між сторонами становить 84 000,00 гривень (п.4.1. договору) (а.с.6-7).

Актом приймання передачі автомобіля від 20 грудня 2016 року підтверджується факт передачі автомобіля від продавця до покупця та сплати за нього визначеної договором суми коштів (а.с.8).

Такі ж обставини справи були встановленні судом в рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Перший ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області, про визнання права власності на автомобіль, звільнення майна з-під арешту та зняття з розшуку. Вищевказане рішення суду набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду 02 травня 2018 року (а.с. 14-23), які мають преюдиційне значення для даної справи.

20 грудня 2018 року відповідачем на ім`я позивача строком на три роки була видана нотаріально посвідчена довіреність на представництво його інтересів у всіх державних установах, організаціях…при вирішенні питань, пов`язаних з експлуатацією, відчуженням (продажем або обміном) транспортного засобу, передачею в найм (оренду), позичку за ціну (плату) та на умовах на розсуд Представника(ів) …, належного йому на підставі власності транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель Vento, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.9).

Також встановлено, що на теперішній час автомобіль вибув з володіння ОСОБА_1 .

З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 06 вересня 2017 року вбачається, що огляд та тимчасове затримання ТЗ VOLKSWAGEN Vento, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснено у зв`язку з наявністю виконавчого провадження № 54037543, відкритого 30.05.2017 року Першим відділом ДВС міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, у якому боржник ОСОБА_2 , стягувач ДКП «Луцьктепло» (а.с.13).

Відповідно до постанови державного виконавця, наданої на виконання запиту суду (ЗВП №54037543), арешт на все належне боржнику ОСОБА_2 майно повторно накладений 06 серпня 2018 року (а.с. 48-51).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказує на наявність підстав для визнання Договору купівлі-продажу недійсним, оскільки такий договір був вчинений ним під впливом обману відповідача, який на момент вчинення правочину достовірно знав чи міг знати про наявність арешту на автомобілі, який виступив предметом договору.

Частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно з частинами першою п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки відповідних договорів.

Суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів встановив, що після підписання 20 грудня 2016 року договору купівлі-продажу автомобіля та отримання від позивача грошових коштів в сумі 84000 гривень за його продаж, відповідач не вчинив дій щодо зняття спірного автомобіля з обліку, що на час укладання зазначеного договору відповідно до вимог Порядку № 1388 було необхідною передумовою при відчуженні транспортного засобу.

Фактично сторонами не було дотримано положень Закону, щодо форми та порядку укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу, що в свою чергу має наслідком його нікчемність( ст.ст. 203, 210, 215 ЦК України), а відтак суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в задоволені позову в частині визнання договору недійсним, оскільки він в силу закону є нікчемним.

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Таким чином, правовим наслідком нікчемного правочину є повернення сторін до попереднього стану, який існував на день його укладення.

Суд першої інстанції встановивши, що предмет договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між сторонами, а саме: автомобіль VOLKSWAGEN Vento, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вибув з фактичного володіння ОСОБА_1 , обґрунтовано стягнув в користь позивача 84 000 гривень, які були сплачені ним на виконання п. 4.1 даного Договору.

Доводи апеляційної скарги, про те що відповідачем не укладався будь який договір з позивачем є голослівними та спростовуються матеріалами даної цивільної справи.

Зокрема відповідач в суді першої інстанції не заперечував укладання такого договору та зазначав, що позивачем було сплачено значно менше коштів ніж вказано в договорі. Крім того факт укладання договору в простій письмовій формі, що не відповідало вимогам п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року було встановлено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,про визнання права власності на автомобіль, звільнення майна з-під арешту та зняття з розшуку, рішення суду набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду 02 травня 2018 року (а.с. 14-23).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення коштів, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача коштів в розмірі 84000 гривень.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції у повній мірі забезпечив права ОСОБА_1 гарантовані йому Конституцією України, з врахуванням норм права, які регулюють дані правовідносини, стягнувши кошти за майно, якого він був позбавлений поза його волею та в порушення домовленостей, які мали місце між ним та ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 12 серпня 2020 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 367-369, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - Філюка Віталія Івановича залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді