ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 вересня 2020 року

м. Харків

Справа № 636/730/20

Провадження № 22-ц/818/3539/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2020 до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексацією від дня пред`явлення позову.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що у сторін є спільна дитина, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча зобов`язаний виконувати свої обов`язки з утримання дитини. Дитина часто хворіє, лікування коштує досить дорого, крім того дитина знаходиться під наглядом у ендокринолога в Інституті охорони здоров`я дітей та підлітків НАМН (ОХМАДЕТ) і кожні два-три місяці їй необхідне обстеження, здача додаткових аналізів, купування ліків, що коштує близько 1000 грн. Також в зв`язку із патологією зубощелепної системи для вирівнювання зубів дитині було призначено встановлення брекет-системи вартістю 14000,00 грн. За словами позивача, ОСОБА_2 працює за кордоном та має мінливий дохід, інших дітей та осіб на утриманні не має.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 14 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 21 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 840, 80 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнувши на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що позивачем не надано суду доказів та судом у рішенні не зазначено таких доказів, що спростовують факт скрутного матеріального становища відповідача і що відповідач має реальну можливість сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 5000 грн. Зазначає, що розмір аліментів, який стягнутий значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, на відповідача буде покладено практично повне утримання дитини за наявності у відповідача на утриманні батьків похилого віку, лікування яких також потребує постійних витрат для лікування. Вказує, що не доведено факту наявності у відповідача достатніх щомісячних доходів, що дають йому можливість щомісячно виплачувати аліменти в сумі 5000 грн.

ОСОБА_1 надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим та постановленим з повним зсуванням обставин справи. Зазначає, що відповідач в своїх поясненнях посилається на те що, він надавав фінансову допомогу своїй дитині через свою матір, між тим домовленості між батьками (сторонами у справі) щодо пересилання коштів через когось, на якийсь рахунковий рахунок не було. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів того, що він перераховував вказані кошти своїй матері для перерахування цих коштів дитині. Також, Відповідачем не надано доказів того, що рахунковий рахунок, який він відкрив в відділені банку, а саме банківську картку він передав дитині щоб вона мала змогу отримувати вказані кошти. Більш того, з квитанцій не вбачається, що ці кошти були перераховані саме на утримання дитини в якості аліментів, також не вбачається, що це саме відповідач пересилав ці кошти, так як обов`язок утримання дитини лежить саме на ньому, а не на іншій людині. Крім того, перерахунки робила рідна бабуся спільної дитини, вказані відповідачем перекази ніяким чином не відносять до аліментів. Звертає увагу суду на те, що відповідачем не надано ні в ході розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході розгляду справи апеляційним судом доказів, які б свідчили про те, що його стан здоров`я не дозволяє йому офіційно працевлаштуватися й сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Зазначає, що відповідач не надав жодного доказу, що батьки знаходяться на його утримані, потребують фінансової допомоги, та не отримують пенсію, чи вони отримують пенсію, яка не забезпечує їх гідне існування та не отримують додатковий дохід. Відповідач працездатний і має можливість працювати, інших утриманців не має та має неофіційні доходи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням майнового положення відповідача, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, доцільно визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 21 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 22.09.2002, який рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28.03.2016 розірвано (а.с. 22).

Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надана довідка Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 136 від 19.02.2020 (а.с. 23, 24).

На підтвердження хвороби дитини позивачем надано медичну документацію, а саме: направлення на лабораторні аналізи (а.с. 32), результати аналізів (а.с. 34, 35, 37-41, 43), консультативні висновкив спеціалістів (а.с. 36, 42), акти здачі прийняття робіт щодо встановлення керамічних брекетів (а.с. 46-52).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 182СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

А частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З пояснень відповідача та представника відповідача вбачається, що ОСОБА_2 не працевлаштований, постійного доходу не має, вказані доводи позивачем не спростовані, доказів того, що відповідач має можливість надавати утримання дитині в розмірі 5000 грн. суду не надано.

Враховуючи вимоги вищезазначеної норми права, апеляційний суд вважає, що розмір аліментів у 5000 грн. стягнутий з відповідача на користь позивача на утримання дитини є необґрунтованим.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з січня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком до шести років складає 1 779 грн., а на дитину віком від шести до вісімнадцяти років - 2 218 грн.

Отже враховуючи вимоги закону, принцип розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягає стягненню аліменти в розмірі 2 218 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалась на те, що дитина часто хворіє та її лікування потребує значних коштів, а також вказує, що для вирівнювання зубів дитини було призначено встановлення брекет систем, яка коштує 14 000 грн.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування дитини.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині суми стягнення аліментів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 квітня 2020 року змінити в частині суми стягнення. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2 218 грн. (дві тисячі двісті вісімнадцять) щомісячно, починаючи з 21 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна