Справа № 203/2771/20
Провадження № 2/0203/1008/2020
УХВАЛА

17 вересня 2020 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м. Дніпрі ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування майном та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Акціонерне товариство "Альфа-Банк" з позовом до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м. Дніпрі ради, в якому просить суд:

- визнати громадян: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування чотирикімнатною квартирою, загальною площею 80,9кв.м, житловою площею 45,7кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зняти з реєстраційного обліку громадян: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з чотирикімнатної квартири, загальною площею 80,9кв.м, житловою площею 45,7кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року позовна заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк» була залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: не зазначено повного найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України третьої особи (Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м. Дніпрі ради), не в повному обсязі сплачено судовий збір. Тому судом був наданий позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду:

- виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: повного найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України третьої особи (Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м. Дніпрі ради);

- оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 8408,00 грн.

15 вересня 2020 року на виконання ухвали суду від 25 серпня 2020 року про залишення позовної заяви без руху представник позивача надав суду уточнену позовну заяву відповідно до кількості сторін з зазначенням: повного найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України третьої особи (Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м. Дніпрі ради) та клопотання, в якому зазначає, що судовий збір сплачено у повному обсязі за дві позовні вимоги немайнового характеру і у разі подання позову одним позивачем до кількох відповідачів не передбачено сплату судового збору, з урахуванням загальної суми позову, тобто за кожну вимогу немайнового характеру до кожного відповідача.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача, надане на виконання вимог ухвали суду від 25 серпня 2020 року, доходить наступних висновків.

Приписами ч. 3 ст. 185 ЦПК встановлено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, способом усунення виявлених недоліків позовної заяви мало би бути надання суду: оригіналу квитанції про сплату (доплату) судового збору у сумі 8408,00 грн та виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: повного найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України третьої особи (Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м. Дніпрі ради).

Натомість, представником позивача разом з клопотанням на виконання ухвали суду було надано уточнену позовну заяву, проте не надано оригіналу квитанції про доплату судового збору у встановленому законом розмірі 8408,00 грн.

Також суд не бере до уваги твердження позивача про те, що законом не передбачена сплата судового збору за кожну вимогу немайнового характеру до кожного відповідача. Адже, як зазначалось судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі , зокрема, подання позову одним позивачем до кількох відповідачів. При цьому, суд бере до уваги те, що невмотивоване звільнення від оплати частково судових витрат, зокрема судового збору, утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення за судовим захистом.

Таким чином, суд вважає, що у встановлений судом строк позивач не усунув недоліків позовної заяви в частині щодо необхідності доплати судового збору у розмірі 8408,00 грн.

Крім того, як було встановлено судом, позивач отримав копію ухвали суду від 25.08.2020 року про залишення позовної заяви без руху 27.08.2020 року та 03.09.2020 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, згідно з якою, вказана ухвала суду була доставлена на електронну скриньку позивача 27.08.2020 року та 03.09.2020 року поштовою кореспонденцією, про що свідчить відмітка банку про отримання кореспонденції на супровідному листі суду. Тому, граничною датою для усунення недоліків позовної заяви є 08 вересня 2020 року, включно.

Проте на виконання вказаної вище ухвали суду представником позивача було направлено поштою клопотання про усунення недоліків та уточнену позовну заяву 11.09.2020 року. Таким чином, представником позивача був пропущений встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви.

Суд не бере до уваги посилання позивача на продовження процесуального строку під час дії карантину, з приводу чого зазначає таке.

Так, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18.06.2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон № 731- IX), яким процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Аналіз викладених вище норм вказує, що після 17.07.2020 року встановлений процесуальний строк, в тому числі щодо залишення позовної заяви без руху, автоматично не продовжується на період дії карантину. Водночас позивачем не було надано суду заяви про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви з зазначенням причин неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Отже, посилання представника позивача на продовження процесуальних строків на строк дії карантину є безпідставними.

Суд, вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі і фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Зазначена правова позиція також збігається з висновками Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі № 21-5496а15.

Таким чином, у своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства (рішення Європейського суду з прав людини «Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у встановлений судом строк позивач не усунув недоліків позовної заяви, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, є підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 285, 353 ЦПК України, суд,

уХвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної районної у м. Дніпрі ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування майном та зняття з реєстраційного обліку повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що за змістом ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ф.М. Ханієва