ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

05 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 642/6835/18

провадження № 22-ц/818/4417/20

Харківський апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Котелевець А.В.,

розглянувши в порядку підготовки до апеляційного розгляду цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 березня 2020 року в складі судді Пашнєва В.Г.,

у с т а н о в и в:

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 березня 2020 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суму заборгованості у розмірі 6458 грн 23 коп.

На зазначене рішення суду першої інстанції 30 липня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обгрунтування клопотання посилається на частину першу статті 8 Закону України «Про судовий збір», статтю 136 ЦПК України зазначає, що майновий стан відповідача є складним, отримує мінімальну пенсію за віком, є особою похилого віку, потребує постійного лікування. Разом із цим, вказує на те, що всі установи, підприємтсва та організації працюють в особливому режимі, у зв`язку із чим відповідач не має можливості вчасно отримати необхідні довідки на підтвердження скрутного майнового стану та розмір прибутку. При цьому відповідач зобов`язується надати зазначені документи до суду найближчим часом, долучивши їх до матеріалів справи.

Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьоїстатті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначенихзакономвипадках- на касаційне оскарження судового рішення.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Для того щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 726/927/14-ц (провадження № 61-29174св18).

Частиною 1 статті 3 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В пункті 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто, фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

В статті 8 Закону № 3674-VI вказано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити / розстрочити / зменшити сплату судового збору або звільнити від його сплати за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік.

Таким чином, для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог статті 8 Закону № 3674-VI, необхідні відомості про отриманий ним дохід за попередній календарний рік.

До апеляційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини 4 статті 356 ЦПК України).

Однак документів на підтвердження скрутного майнового стану та, відповідно, підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відповідно до вимог закону, суду не надано.

З урахування зазначених в заяві про звільнення від сплати судового збору доводів, апеляційна скарга, відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Враховуючи те, що рішення суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог, і апелянт просить рішення суду змінити в цій частині, розмір судового збору за подання апеляційної скарги слід рахувати саме із вказаної суми.

Отже, судовий збір по вказаній справі при поданні апеляційної скарги становить (1219,30 грн*150%) 1828 грн 95 коп.

Реквізити рахунку для сплати судового збору:

рахунок отримувача: UA0020011; отримувач коштів: УК у Основ`янському районі м. Харкова Харківської області; код отримувача: 37999628; банк отримувача: Казначейство України; код банку отримувача: 899998; код класифікації доходу бюджету: 22030101; призначення платежу: *101;___(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб/ реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи або серія та номер паспорта гр. України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом _______( ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

У пункті 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, чинному до 17 липня 2020 року, було зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії карантину.

Згідно пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, в редакції Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинність 17 липня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Прикінцевими та перехідними положеннями Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визнгачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно з частиною 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для надання доказів на підтвердження скрутного майнового стану, що перешкоджає сплаті ним судового збору, або сплати судового збору та подання оригіналу платіжного доручення протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 березня 2020 року - залишити без руху, надавши строк для надання доказів на підтвердження скрутного майнового стану, що перешкоджає сплаті ним судового збору, або сплати судового збору протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя А.В. Котелевець