Постанова

Іменем України

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 552/7551/16-ц

провадження № 61-11533св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Жданової В. С., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Полтави від 31 жовтня 2017 року у складі судді Турченко Т. В. та постанову апеляційного суду Полтавської області від 10 січня 2018 року у складі колегії суддів: Пікуля В. П., Бутенко С. Б., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди, посилаючись на те, що 15 липня 2016 року між нею та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір підряду, згідно умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик виконати у відповідності до умов цього договору роботу, а саме: виконання будівельно-оздоблювальних робіт по житловому будинку на АДРЕСА_1 .

Замовник зобов`язався прийняти цю роботу та оплатити її. Кінцевим терміном виконання робіт та надання акту виконаних робіт із відповідними додатками та калькуляцією є 15 вересня 2016 року. Станом на 29 грудня 2016 року договір не виконаний, акт виконаних робіт не наданий, а виконавець переховується.

Просила суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь понесені збитки у розмірі 685 000,00 грн, які складаються з прямих збитків у розмірі 295 000,00 грн (з урахуванням коштів, які були отримані відповідно розписок, прострочених строків та підвищення цін на будівельні матеріали і роботи з демонтажу і монтажу, додаткових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз, консультуванням із фаховими експертами та укладанням угоди з адвокатом на загальну суму 120 000,00 грн, витрат на проїзд та втраченої вигоди, пов`язаної з планами завершити будівництво на кінець 2016 року за діючими цінах на 2016 рік у розмірі 30-50 % (150 000,00 грн), оскільки у 2017 році ціни на будівельні матеріали і роботи підвищилися. Також просила відшкодувати моральну шкоду у розмірі 120 000,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року до участі у справі залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Встановивши, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір підряду, суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення збитків у зв`язку з його невиконанням з огляду на те, що ОСОБА_1 прийняла виконані роботи з будівництва та провела взаєморозрахунки з виконавцем робіт і, при цьому, жодних претензій до виконаних робіт не мала, про що зазначила у наданих нею розписках.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 10 січня 2018 року Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. При цьому, апеляційний суд зазначив, що із наданих суду доказів неможливо визначити факт укладення договору, конкретний вид робіт, який повинен був виконати підрядчик, а відтак, неможливо з`ясувати обсяг невиконаних чи неналежно виконаних робіт та зробити висновок щодо протиправності дій (бездіяльності) відповідача й визначити розмір заподіяних збитків.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Факт підписання договору підряду визнавався ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді першої інстанції. Місцевий суд, установивши факт укладення договору, не застосував норми глави 61 ЦК України, які підлягали застосуванню.

Апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, при цьому, послався на недоведеність факту укладення договору.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали відзиви, в яких просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди.

Витребувано з Київського районного суду міста Полтави цивільну справу № 552/7551/16-ц.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до умов наданого позивачем договору підряду від 15 липня 2016 року, в якому замовником зазначено ОСОБА_1 , а підрядником - ФОП ОСОБА_2 , замовник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик виконати роботу, а саме: будівельно-оздоблювальні роботи по житловому будинку на АДРЕСА_1 (пункт 1 договору).

Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її після підписання актів прийому-передачі виконаних окремих видів робіт пропорційно виконанню (пункт 7.1 договору).

Відповідно до пункту 8.1 договору кінцевим терміном виконання робіт є 15 вересня 2016 року.

Відповідальність сторін за несвоєчасне виконання робіт передбачена пунктами 11.1, згідно з якими підрядник повинен сплатити пеню у розмірі 0,1 % за кожний дань прострочення від вартості невиконаних робіт та 0,1 % - за порушення строків оплати за договором.

Акт виконаних робіт між сторонами не укладався, роботи за договором підряду ОСОБА_1 у відповідача не приймала.

Згідно з розпискою від 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 отримала повернення коштів у розмірі 40 000,00 грн за будівництво об`єкта на АДРЕСА_1 .

Відповідно до розписки від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 кошти у розмірі 35 000,00 грн. У зазначеній розписці вказано, що претензій не має до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ні моральних, ні майнових.

Згідно висновків експертного будівельно-технічного дослідження від 24 жовтня 2016 року, проведеного на замовлення ОСОБА_1 ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», вартість будівельно-монтажних робіт, виконаних з реконструкції фундаменту житлового будинку на АДРЕСА_1 на період дослідження становить 120 168,00 грн.

Виконані будівельно-монтажні роботи з влаштування монолітного залізобетонного цоколю фундаменту житлового будинку на АДРЕСА_1 не відповідають нормам, чинним у галузі будівництва. Вартість будівельно-монтажних робіт, виконання яких потрібно для усунення виявлених дефектів, становить 114 066,00 грн.

Відповідно до технічного висновку експерта від 25 жовтня 2016 року при влаштуванні фундаментів роботи виконувались без дотримання вимог будівельних норм, як по заглибленню фундаментів, так і по їх виконанню, не дотримані горизонтальні та вертикальні розміри, відсутні акти на приховані роботи.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 направила на адресу ФОП ОСОБА_2 претензію щодо якості та строків виконаних робіт та просила повернути 155 000,00 грн, які були отримані останньою на виконання робіт.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на те, що станом на день звернення до суду договір підряду, укладений з ФОП ОСОБА_2 , останньою не виконаний, акт виконаних робіт не наданий, а виконані частково роботи є неналежної якості.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, зробив висновки про наявність договірних відносин між сторонами на підставі зібраних і у сукупності оцінених доказів. При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що ОСОБА_1 прийняла виконані роботи з будівництва та провела взаєморозрахунки з виконавцем робіт і жодних претензій до виконаних робіт не мала.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, дійшов протилежних висновків про те, що позивач не довела факт укладення з відповідачем договору підряду та які саме будівельні роботи остання повинна була виконати.

Відповідно до статті 367 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі.

Обмежившись лише встановленням відсутності договірних відносин між сторонами, апеляційний суд апеляційну скаргу по суті не розглянув, відповіді на доводи скарги не надав, чим порушив вимоги статті 367 ЦПК України.

В апеляційній та касаційній скаргах позивач посилалася на те, що на проведення ремонтних робіт нею було передано кошти на загальну суму 228 000,00 грн та повернуто їй лише 75 000,00 грн.

Відповідно до наявних у матеріалах справи розписок ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 10 лютого 2016 року - 15 000,00 грн, 30 липня 2016 року - 10 000,00 грн, 23 липня 2016 року - 10 000,00 грн, 11 серпня 2016 року - 10 000,00 грн, 22 серпня 2016 року - 20 000,00 грн, 03 вересня 2016 року - 28 000,00 грн, 24 вересня 2016 року - 110 000,00 грн на загальну суму 203 000,00 грн на ведення будівництва на АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначала, що вона особисто не виконувала роботи за договором підряду, не отримувала кошти на його виконання, розрахунок ОСОБА_1 проводився зі ОСОБА_4 .

Апеляційний суд, пославшись на те, що грошові кошти в рахунок проведення будівельних робіт отримувала не відповідач, а її чоловік ОСОБА_4 і саме він повернув ОСОБА_1 75 000,00 грн, не встановив підстави отримання цих коштів ОСОБА_4 та чи існували між ними інші правовідносини, які зумовлювали отримання та повернення коштів, яке підтверджується розписками.

Зробивши висновок про відсутність договірних відносин між сторонами, апеляційний суд не навів вмотивованих обґрунтувань на спростування встановлених судом першої інстанції обставин та досліджених доказів, не зазначив, чому не приймає наявний в матеріалах справи договір підряду, кошторис до договору, підписаний ОСОБА_2 , а також не надав оцінки доводам ОСОБА_2 щодо того, що вона не заперечувала факт укладення договору з ОСОБА_1 , проте вказувала, що ремонтні роботи за цим договором не виконувала у зв`язку з відсутністю їх оплати з боку останньої.

Разом із тим, без дослідження і з`ясування наведених вище обставин ухвалені у справі судові рішення не можна вважати правомірними та обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та, приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року).

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судове рішення суду апеляційної інстанції постановлено без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне часткового задовольнити касаційну скаргу, постанову апеляційного суду скасувати з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Полтавської області від 10 січня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

В. С. Жданова В. І. Журавель
Є. В. Краснощоков