ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1408/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/29646/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2020 року (суддя Чевилюк З.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , однак станом на день подачі вказаного позову до суду, шлюб між сторонами було розірвано.

Вказує, що від шлюбу у них з відповідачем народились двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що після розірвання шлюбу діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, молодша донька хворіє та потребує додаткових витрат на лікування. Посилається на те, що відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно та в недостатньому для утримання двох дітей розмірі.

Звертаючись до суду, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 2600 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання кожної дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2020 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 2000 грн на утримання кожної дитини щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову 01.11.2019 та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн в дохід держави.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині визначення розміру аліментів, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1500 грн щомісячно на кожну дитину. Посилається на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що суд помилково дійшов висновків про те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів та навмисно знижує орендну плату з метою приховати прибутки для зменшення розміру аліментних зобов`язань. Зазначає, що судом помилково не взято до уваги те , що відповідач матеріально допомагає своїй цивільній дружині в утриманні їхнього сина. Крім того, як зазначає апелянт, суд не взяв до уваги доводи стосовно того, що відповідач регулярно на постійній основі допомагає матеріально своїм донькам, оплачує відпочинок, купує речі необхідні для навчання та добровільно сплачує аліменти. Вважає, що судом під час ухвалення рішення помилково було взято до уваги та приєднано до матеріалів справи письмові докази, надані позивачем, які є недопустимими, оскільки містять особисту інформацію, яка стосується відповідача, та могли бути отримані лише ним або його представником на відповідний запит.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони мають спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-8).

Молодша донька страждає на порушення постави та асиметрію тазу та потребує додаткових витрат на індивідуальні заняття ЛФК та масажі. (а.с. 11).

Відповідач надає матеріальну допомогу нерегулярно та не в достатньому для утримання дітей розмірі, що стало підставою звернення позивача до суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 . Квартира за адресою: АДРЕСА_2 реконструйована під перукарню та здається в оренду. Договірний розмір орендної плати складає 500 грн в місяць. Загальна площа приміщення 43,7 кв.м. (а.с. 64-66, 84-85, 92-95).

Разом з тим, за інформацією ТОВ «Логос» орієнтовна ринкова вартість оренди одного квадратного метра комерційної нерухомості складає 100 грн за 1 кв.м. в центральній частині міста Хмельницького (114).

Відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності, щомісячний дохід якого за 2019 рік в середньому склав 8265,78 грн. (а.с. 59).

Згідно з чч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, ч. 1 ст. 141 СК України, встановлюється рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із положень ч. 1 ст. 184 СК України слідує, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач, відповідно до ст. 180 СК України, зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, є працездатною особою, з врахуванням наявності у нього об`єктів нерухомого майна у власності та його майнового стану, а також віку дітей, виходячи з мінімальних потреб дітей для їх належного забезпечення, а тому в змозі сплачувати аліменти у розмірі по 2000 грн на утримання кожної дитини щомісячно.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неправильне визначення судом розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів враховано обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Разом з тим, відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що він не може сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд критично оцінює посилання в апеляційній скарзі щодо добровільного перерахування коштів на утримання дітей, оскільки здійснені відповідачем платежі на користь позивача відповідно до наданих ним квитанцій не носять постійний характер і не свідчать про постійне належне матеріальне забезпечення дітей (а.с. 67-77).

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги, що на утриманні апелянта перебуває син ОСОБА_6 , з якою вони проживають однією сім`єю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки обов`язок утримувати дитину покладено на його батьків.

Крім того, надані відповідачем копія паспорту ОСОБА_6 та копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 не підтверджують обставин щодо перебування ОСОБА_8 на утриманні відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 , 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай