Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/166/20
Провадження № 2/321/208/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2020 року

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Машкіної Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бородіної І.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: Михайлівська державна нотаріальна контора Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: Михайлівська державна нотаріальна контора Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_6 .

Після її смерті відкрилася спадщина, а саме: 1/2 частина домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Заповіт ОСОБА_6 не складала.

Як спадкоємці за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 , діти померлої - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 , реалізуючи своє право на спадкування, у визначений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті їх матері. За заявою ОСОБА_1 в Михайлівській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу за № 49 від 19.02.2011 зареєстровану після смерті ОСОБА_6 .

Іншим спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину на підставі ст. 1268 ч.3 ЦК України є чоловік померлої ОСОБА_7 - батько позивача, який на момент смерті дружини постійно проживав разом із нею і протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не відмовився від спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги, що прийняли спадщину - відсутні.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на спадкування належної йому частки у спадщині після смерті ОСОБА_6 перейшло до його спадкоємця за заповітом - відповідача ОСОБА_3 .

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, виконуючи вимоги ст. 1296, 1297, 1298 ЦК України звернувся до Михайлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, умови для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі у позивача відсутні, оскільки спадкодавиця ОСОБА_6 за життя не оформила належним чином право власності на 1/2 частину домоволодіння, як на частку у спільному сумісному майні, титульним власником якого на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, видане 30.01.1990 року виконавчим комітетом Михайлівської районної ради народних депутатів зазначений її чоловік - ОСОБА_7 , шлюб з яким було зареєстровано 31 січня 1977 року.

Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К. в порядку заміщення Державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області, винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дій - видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування з тих підстав, що відсутні документи на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно.

Внаслідок зазначеного просить суд визначити ідеальні частки в спільній сумісній власності, а саме: визнати, що ОСОБА_7 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , належало кожному по 1/2 частині житлового будинку (домоволодіння) АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/6 частину житлового будинку (домоволодіння) АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримали є та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач зазначив, що його батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1968 року, в січні 1970 році народився позивач. Після його народження сім`я проживала спочатку в будинку дідуся - батька ОСОБА_1 , а потім в орендованому будинку по АДРЕСА_1 . Пізніше батьки звели власник будинок за адресою: АДРЕСА_1 , до якого вони вселилися в 1978 році, коли позивач пішов до першого класу. На той час шлюб між батьками вже було укладено, тому вказаний будинок є спільною сумісною власністю його батьків. Після смерті матері батько один залишився проживати у вказаному будинку. Позивач, який проживав в іншій області домовився з сусідкою - відповідачкою ОСОБА_3 , що вона за певну плату допоможе його за батьку, який через вік та стан здоров`я потребував додаткового догляду. При цьому, відповідач домоглася того, що батько позивача склав на неї заповіт на житловий будинок, в тому числі і на частину, яка на праві спільної сумісної власності належала його матері.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Так, відповідно до відзиву на позов від 20 березня 2020 року відповідно до відомостей з погосподарської книги домоволодіння було збудоване у 1969 році, головою домогосподарства з того часу значиться ОСОБА_7 , шлюб із матір`ю позивача ОСОБА_6 був укладений лише в 1977 році, тому спірний житловий будинок не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя. (а.с. 58-62).

Представник відповідача в судовому засіданні - адвокат Шовкопляс Ю.В. вважав позовні вимоги необґрунтованими, оскільки дійсно наданими позивачем доказами підтверджується, що спірний житловий будинок був зведений в 1969 році, а шлюб матері позивача ОСОБА_6 з ОСОБА_7 , який значиться його власником, було укладено в 1977 року. Чинним на момент виникнення спірних правовідносин КпШС не передбачалося права спільної сумісної власності на майно, набуте особами без реєстрації шлюбу.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків.

Встановлені судом обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 25 серпня 2010 року Бурчацькою сільською радою Михайлівського району, Запорізької області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 09 січня 2019 року повторно, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 07.02.1970 року Бурчацькою сільською радою, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ( а.с. 22).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 2 від 11.01.2011 року, 31 травня 1977 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , дошлюбне прізвище якої є « ОСОБА_6 ».

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 4 від 20.03.2020 року, 13.03.1960 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 . (а.с. 70-71)

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть громадян ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 помер. (а.с. 69).

З Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 26185197 від 19.02.2011 року встановлено, що після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Михайлівській державній нотаріальній конторі Запорізькій області було заведено спадкову справу за № 49. (а.с. 18).

З Витягу по реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 54759630 від 16.01.2019 року, встановлено, що після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Михайлівській державній нотаріальній конторі Запорізькій області було заведено спадкову справу за № 8/2019. (а.с. 20).

Відповідно до довідки за № 5 від 11.01.2011 року, виданої сільським головою Бурчацької сільської ради Михайлівського району, Запорізької області, постійним місцем спадкодавця ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 було: АДРЕСА_1 . На день смерті проживала сумісно з чоловіком - ОСОБА_7 та сином ОСОБА_1 (а.с. 27).

Згідно повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне» та техінвентаризаційне бюро, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 30.01.1990 року. (а.с. 28).

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30.01.1990 року, ОСОБА_7 належить на праві особистої власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво видано замість запису в по господарській книзі. (а.с. 29).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру Прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 197931166 від 28.01.2020 року, права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та відомості з Державного реєстру іпотек за вказаними параметрами відсутні. (а.с. 30).

Відповідно до записів в погосподарській книзі за 1983-1985 роки на час оформлення права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , в вказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_7 разом з дружиною - ОСОБА_6 разом з дітьми. (а.с. 32);

Згідно рішення від 26.09.1989 року за № 250, виконавчого комітету Михайлівської районної ради народних депутатів було вирішено оформити право власності на житлові будинки, які знаходяться на території Мар`янівської, Бурчацької, Пришибвської, Любимівської сільських рад у відповідності з погосподарськими списками цих сільських рад, згідно додатків № 1,2,3,4. (а.с. 34);

Згідно списку житлових будинків в с. Бурчак, Михайлівського району, Запорізької області, які знаходяться на території колгоспу «Червоний фронт» Бурчацької сільської ради, зазначено список осіб, яким належать житлові будинки. (а.с. 34);

У відповіді на запит від 7 травня 2019 року №01-08/55 в.о. старости Бурчацької сільської ради Михайлівського району, Запорізької області вказано, що виконавчий комітет Михайлівської селищної ради Михайлівського району, Запорізької області повідомив, що згідно даних по господарського обліку Бурчацької сільської ради ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в по господарській книзі за 1971-1973 роки по станції Бурчацьк значилась як ОСОБА_6 , в по господарській книзі за 1974 - 1976 роки по станції Бурчацьк прізвище ОСОБА_6 змінено на ОСОБА_6 , підстав зміни прізвища не вказано, в по господарській книзі за 1977-1979 роки по станції Бурчацьк прізвище ОСОБА_6 змінено на ОСОБА_6 , підстав зміни прізвища не вказано. У вище господарських книгах назви вулиць та номера будинків не вказані. (а.с. 36).

Згідно відповіді на запит від 29 липня 2019 року №01-08/62, в.о. старости Бурчацької сільської ради Михайлівського району, Запорізької області повідомив, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27.07.1977 року по день смерті. В погосподарькій книзі за 1974-1976 роки по станції Бурчацьк за господарством, голова якого є ОСОБА_7 , рахується земельна ділянка площею 0,06 га. Станом на 29.07.2019 року присадибні земельні ділянки станції Бурчацьк знаходяться у постійному користуванні Мелітопольської дистанції шляху Запорізького відділення Придніпровської залізниці згідно державного акту на право постійного користування землею. (а.с. 37).

Відповідно до повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне» та техінвентаризаційне бюро» від 09.10.2019 року, за № 778, за даними технічної інвентаризації від 26.01.1990 року, загальна площа житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 становить - 43,4 м2, житлова - 33,3 м2. (а.с. 31).

Відповідно до звіту за № 270120-8 про оцінку майна, складеного ТОВ «Наукова технічна компанія «Оцінка», ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 43,4 кв.м. з будівлями і господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складає 42559 грн. (а.с. 14).

З копії спадкової справи за №49/2011, зареєстрованої Михайлівською державною нотаріальною конторою Запорізької області після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що після її смерті спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_5 , та чоловік померлої - ОСОБА_7 . У визначений законом строк позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_5 , звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті їх матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. За життя ним було складено заповіт 1 листопада 2017 року, у відповідності до якого належне йому майно він заповів відповідачу ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К., в порядку заміщення Державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області, винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дій - видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування з тих підстав, що відсутні документи на підтвердження права власності ОСОБА_6 на спадкове майно.

Нормативне обґрунтування.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1).

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24/26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Згідно правової позиції ВСУ від 18.12.2013 року у справі №6-137цс13 у 1970 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Такий висновок зробив ВС в постанові №557/1209/16-ц від 10 жовтня 2018 року.

Право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

До 05.08.92 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.92 №449 (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Оскільки право власності на спірне новостворене нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 30 січня 1990 року замість запису в погосподарській книзі, яка містить відомості про нього, починаючи з 1983 року (а.с. 32), тобто в період перебування у шлюбі з ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Таким чином, для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

Висновки суду.

Оскільки право власності на спірне новостворене нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_1 30 січня 1990 року, тобто в період перебування у шлюбі з ОСОБА_6 , позовні вимоги в частині визнання ідеальних часок у спільній сумісній власності подружжя підлягають задоволенню.

За вказаних обставин, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала Ѕ частина домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , як частка в спільній сумісній власності.

Позивач по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_6 , мають право на спадкування Ѕ частки домоволодіння, що належить ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності, в рівних частках кожний - по 1/6 частині.

У зв`язку з тим, що спадкоємець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем за заповітом після його смерті є ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, право на успадкування належної ОСОБА_7 1/6 частки домоволодіння, яку він успадкував після смерті дружини ОСОБА_6 , але не оформив свої спадкові права, переходить до спадкоємця ОСОБА_7 - ОСОБА_3 .

Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивач з часу її відкриття, а саме: з 23.08.2010 року, набув речові права на успадковане майно - право володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеним майном виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності, що не суперечить ч.2 ст. 1299 ЦК України, постанові ВСУ від 23.01.13 р. №6-164цс12, постанові ВСУ від червня 2016 року №6-1376ц16.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках підтверджені понесені ним судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , третя особа: Михайлівська державна нотаріальна контора Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) місце знаходження: смт.Михайлівка, вул. Святопокровська, 4А, Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визначити ідеальні частки в спільній сумісній власності, а саме: ОСОБА_7 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожному по 1/2 частині житлового будинку (домоволодіння) АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/6 частину житлового будинку (домоволодіння) АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 Роздільнянський район, Одеської області, судовий збір в сумі по 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. з кожного.

Дата складання повного судового рішення 24.09.2020 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна