КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 824/145/20 Головуючий суддя Заришняк Г.М.
провадження № 22-вк/824/152/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 13 липня 2020 року у справі за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

27 серпня 2020 року КС «СуперКредит» звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській асоціації «Право та обов`язок» від 13 липня 2020 року у справі за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи заяву тим, що вказаним рішенням третейського суду було задоволено позов про стягнення з відповідача заборгованості на користь Кредитної спілки, але станом на день подання даної заяви рішення суду в добровільному порядку боржником не виконане, будь-яких дій щодо погашення заборгованості останньою не здійснено.

В судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомили.

Частиною 1 ст. 485 ЦПК України визначено, що заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження до суду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Враховуючи дану норму права, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 березня 2018 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №СК40/018/18/92/06СЗ, за умовами якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 10 000 грн.

В цей же день в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між КС «СуперКредит» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №СК40/018/18/92/06СЗ, за умовами якого остання зобов`язувалась солідарно з позичальником відповідати перед кредитодавцем за виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором.

При цьому п.4.2 договору поруки, а також третейською угодою, укладеною 13 березня 2018 року між сторонами, визначено, що спори, пов`язані з даним договором, вирішуватимуться шляхом розгляду їх Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» відповідно до його регламенту.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 13 липня 2020 року відповідно до його регламенту, ухваленим у складі судді Логош Т.В., в справі №31/20, позов КС «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» суму простроченого тіла кредиту в розмірі 2 071 грн. 05 коп.; суму нарахованих процентів станом на 25 лютого 2020 року в розмірі 7 154 грн. 67 коп.; суму сплаченого третейського збору в розмірі 2 000 грн; суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 738 грн. 05 коп., що разом складає суму в розмірі 11 963 грн. 77 коп.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Доказів щодо скасування рішення третейського суду з підстав, передбачених цим Законом, суду надано не було.

Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 4 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Статтею 486 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;

справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

третейська угода визнана недійсною;

склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;

третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Судом встановлено, що ухвалене третейським судом рішення відповідачкою ОСОБА_1 добровільно не виконується, ніяких дій щодо погашення заборгованості остання не здійснює. Докази добровільного виконання рішення третейського суду в матеріалах справи відсутні.

Наявні матеріали справи не містять підстав, встановлених ст. 486 ЦПК України, для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відносно відповідачки ОСОБА_1 , й таких підстав останньою не приведено, у зв`язку з чим підстави для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого листа - відсутні.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви КС «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь КС «СуперКредит» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1051,00грн.

Керуючись ст.ст.485,486,487 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючогоТретейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок», ухваленого 13 липня 2020 року у справі №31/20 за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок», прийнятого 13 липня 2020 року у справі №31/20, постановленого у складі одного третейського судді Логош Т.В., за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Кредитної спілки «СуперКредит» (01033, м. Київ, вулиця Жилянська,68, приміщення 321, кімната 3, код ЄДОПОУ 37917325, поточний рахунок IBAN НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) суму в розмірі 11 963 грн.77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» 1 051 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя