Справа № 456/4952/18
Провадження № 2/456/152/2020
РІШЕННЯ

іменем України

21 серпня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/4952/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна та розподіл майна в натурі, -

встановив:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,, про визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна та розподіл майна в натурі. Просив ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%) та здійснити його розподіл в натурі по 1/2 частині між забудовниками ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовної заяви вказував, що рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №129 від 20 квітня 2004 року вирішено внести зміни до п. 1.6 рішення міськвиконкому №159 від 23.06.2001 року та до п. 3 рішення міськвиконкому №302 від 18.09.2003 року в частині надання дозволу на проведення проектно-пошукових робіт, а саме виключити із складу забудовників ОСОБА_3 та викласти в такій редакції: дозволити проведення проектно-пошукових робіт підприємцю ОСОБА_2 . Рішенням виконкому Стрийської міської ради №54 від 24 лютого 2005 року встановлено п.4 рішення міськвиконкому №129 від 20 квітня 2004 року включити до складу забудовників ОСОБА_1 . Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №92 від 29 березні 2005 року вирішено надати поштовий адресний номер АДРЕСА_1 , будівлі кафе, яка будується забудовниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 біля районної лікарні. 30.01.2006 року забудовники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звертались в Дрогобицький відділ НДІ «Проектреконструкція» з проханням виконання корегування робочого проекту. Дрогобицьким відділом НДІ «Проектреконструкція» на заяву забудовників надано корегування робочого проекту кафе на 18 посадочних місць на АДРЕСА_1 , замовниками в якому зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З 2004 року з моменту включення до складу забудовників позивача ОСОБА_1 по 2018 рік сторони по справі, як забудовники в рівних долях приймали участь у будівництві даного спірного об?єкту, а саме купували будівельні матеріали, займались їхньою доставкою, проводили будівництво об?єкту особисто власними силами та вміннями, проводили оплату праці найманим працівникам. З врахуванням того факту, що зареєструвати земельну ділянку та будівлю на одного із забудовників простіше та дешевше, сторони, а саме (забудовник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) погодили між собою те, що реєстрацію земельної ділянки та будівлі буде проведено на ім?я одного із забудовників ОСОБА_2 а після реєстрації сторони добровільно та негайно в нотаріальному порядку проведуть поділ будівлі та земельної ділянки. 16.11.2017 року державним реєстратором Грабовецької сільської ради Стрийського району видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого за ОСОБА_2 зареєстровано земельну ділянку площею 0.03 га. кадастровий номер - :04:008:0006, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 29 червня 2018 року ФОП - ОСОБА_4 видав технічний паспорт на громадський будинок - кафе на 18 посадочних місць, по АДРЕСА_1 на ім?я - ОСОБА_2 . 21 вересня 2018 року державним реєстратором Грабовецької сільської ради Стрийського району видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого за ОСОБА_2 зареєстровано нежитлове приміщення, кафе на 18 посадочних місць(незавершене будівництвом, готовністю 68 %). Однак після реєстрації земельної ділянки та нежитлового приміщення кафе на 18 посадочних місць, по АДРЕСА_1 забудовник - ОСОБА_2 відмовився проводити поділ земельної ділянки та нежитлового приміщення, та зазначив щоб ОСОБА_5 звертався для вирішення даної конфліктної ситуації до Стрийського міськрайонного суду. Цей факт порушує права позивача як добросовісного забудовника. Позивач вчасно не отримав те на що розраховував укладаючи Договір. Окрім того, в позивача немає впевненості в тому, що на об`єкт забудови не претендує жодна інша особа, оскільки на державному рівні його права як співвласника саме цієї будівлі, ніде не відображено і не визнано. Отже, зважаючи на наведене, відповідачем по справі ОСОБА_2 , порушено права ОСОБА_5 , як забудовника та співвласника нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення, кафе на 18 посадочних місць, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , так як позивач ОСОБА_1 включений до складу забудовників рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради, брав активну участь у будівництва даного нежитлового приміщення фінансуванням робочої сили, будівельних матеріалів та їх доставкою по місцю будівництва.

Позивач ОСОБА_5 , та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з?явився, в попередньому судовому засіданні подав заяву, про слухання справи за його відсутності та у відзиві вказав, що позов є безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення, оскільки йому на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0.03га, кадастровий номер :04:008:006, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для обслуговування торгівельного павільйону, згідно договору дарування від 03.05.2004р., серія BBC №837800 та Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 208086 виданого Стрийською міською радою 23.12.2004р. На даній земельній ділянці він вирішив збудувати будівлю кафе. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради № 129 від 20.04.2004р., йому як підприємцю дозволено проведення проектно - пошукових робіт для будівництва будівлі кафе біля районної лікарні. Обсяг будівництва потребував великих вкладень (фізичної праці, грошових коштів). Тому пропозиція позивача, доброго знайомого, стати співзабудовником кафе була прийнята позитивно. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №54 від 24.02.2005р. до складу забудовників було включено позивача ОСОБА_5 . Домовленість між ними полягала в тому щоб в рівних долях приймати участь у будівництві: купляти будівельні матеріали, займатись їх доставкою, проводити будівництво власними силами, оплачувати працю найманих працівників. Взяті на себе зобов`язання відповідач виконував належним чином з самого початку проведення будівництва, на відміну від позивача. Домовленість про те що позивач на рівні з відповідачем приймає участь у будівництві, позивач не виконував. Основний тягар будівництва ніс відповідач. Він особистою працею проводив будівництво, домовлявся з майстрами, оплачував їх роботу власними коштами, за особисті кошти купляв будівельні матеріали. Коштів постійно не вистачало. Тому будівництво затягнулося. Позивач більшу частину часу проводив за межами України, куди виїжджав майже щотижня. На все інше у нього ніколи не було грошей. Так, 16.11.2017р. відповідач зареєстрував на себе право власності на земельну ділянку площею 0.03га, кадастровий номер :04:008:006, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. З часу набуття у власність він одноособово сплачує за неї необхідні платежі та збори. Невиконання позивачем своїх зобов`язань привело до того, що 21.09.2018р. відповідач зареєстрував на себе право власності на все незавершене будівництво готовністю 68%. Яким чином позивач хоче визнати право власності за собою на 1/2 частину нежитлового приміщення кафе, якщо право власності вже зареєстроване за ним на всю будівлю кафе, тому просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, заслухавши пояснення свідків: ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , які в судовому засіданні пояснили, що позивач та відповідач, постійно працювали разом на будівництві спірного кафе. Бачили, що не раз ОСОБА_5 , привозив своїм автомобілем будівельні матеріали. Знають, що будівництво позивач та відповідач проводили за спільні кошти в рівних частинах, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №129 від 20 квітня 2004 року, вбачається, що виконавчим комітетом вирішено внести зміни до п. 1.6 рішення міськвиконкому №159 від 23.06.2001 року та до п.3 рішення міськвиконкому №302 від 18.09.2003 року в частині надання дозволу на проведення проектно-пошукових робіт, а саме виключити із складу забудовників ОСОБА_3 та викласти в такій редакції: дозволити проведення проектно-пошукових робіт підприємцю ОСОБА_2 .

Рішенням виконкому Стрийської міської ради №54 від 24 лютого 2005 року, внесено зміни та доповнення до п.4 рішення міськвиконкому №129 від 20 квітня 2004 року, яким до складу забудовників було включено ОСОБА_1 .

Згідно заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , від 05.08.20005р., останні подали до Стрийської міської ради заяву, про те, що їм було видано державний акт на право спільної часткової власності на землю в рівних долях гр. ОСОБА_2 , та гр. ОСОБА_5 , оскільки п. 4.2 №54 від 24.02.2005р., ОСОБА_5 , включений до складу забудовників.

Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №92 від 29 березні 2005 року вирішено надати поштовий адресний номер АДРЕСА_1 , будівлі кафе, яка будується забудовниками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 біля районної лікарні.

30.01.2006 року забудовники ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звертались в Дрогобицький відділ НДІ «Проектреконструкція» з проханням виконання корегування робочого проекту.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2017 року, вбачається, що державним реєстратором Грабовецької сільської ради Стрийського району видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого за ОСОБА_2 зареєстровано земельну ділянку площею 0.03 га. кадастровий номер - :04:008:0006. яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Згідно виготовленого технічного паспорту на громадський будок кафе на 18 посадочних місць АДРЕСА_1 від 08 грудня 2017 року, ФОП - ОСОБА_4 видав технічний паспорт на громадський будинок - кафе на 18 посадочних місць, по АДРЕСА_1 на ім?я - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно виготовленого технічного паспорту на громадський будок кафе на 18 посадочних місць АДРЕСА_1 від 29 червня 2018 року, ФОП - ОСОБА_4 видав технічний паспорт на громадський будинок - кафе на 18 посадочних місць, по АДРЕСА_1 на ім?я - ОСОБА_2 і в даному технічному паспорті з незрозумілих підстав виключений ОСОБА_5 ..

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 21 вересня 2018 року державним реєстратором Грабовецької сільської ради Стрийського району видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого за ОСОБА_2 зареєстровано нежитлове приміщення, кафе на 18 посадочних місць(незавершене будівництвом, готовністю 68 %).

Згідно звіту про вартість об?єкта - кафе на 18 посадочних місць, незавершене будівництвом, готовністю 68%, яке розташоване по АДРЕСА_1 , вартість становить 1622288 грн.

Судом встановлено, що договір між сторонами щодо незакінченого будівництвом, готовністю 68% нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 , щодо порядку володіння, користування та розпорядження ним відсутній, оскільки такого права не визнає відповідач.

Отже з вищенаведених доказів чітко вбачається. що ОСОБА_5 є забудовником спірного об?єкту згідно Рішенням виконкому Стрийської міської ради №54 від 24 лютого 2005 року яким внесено зміни та доповнення до п.4 рішення міськвиконкому №129 від 20 квітня 2004 року і жодного рішення органу виконавчої влади про виключення його з числа забудовників відповідачем не надано.

Згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 331 ЦК України встановлені підстави набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва. Ч. 1 даної статті передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, насувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Ч. 2 даної статті встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Положеннями ч.ч. 1,2,3 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, зважаючи на долучені до матеріалів справи докази та пояснення свідків, суд вважає за можливим визнати за ОСОБА_5 , як забудовником оскільки, органами виконавчої влади не було прийнято рішення про виключення його з числа забудовників, право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%) та здійснити його розподіл.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст..526, 331, 392 ЦК України суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідн. - НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частину нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%).

Здійснити розподіл в натурі по Ѕ частині нежитлового приміщення громадського будинку кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою №1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68%) між забудовниками ОСОБА_2 (ідн. - НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 (ідн. - НОМЕР_1 ).

Скасувати арешт накладений згідно ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.02.2020р. на нежитлове приміщення громадського будинку- кафе на 18 посадочних місць в АДРЕСА_1 з належними до нього навісом «Б», навісом «В», огорожою № 1 та воротами №2 (незавершене будівництвом, готовністю 68 %), яке зареєстроване за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Ідн. НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 31 серпня 2020р.

Суддя Р. Т. Шрамко