Справа №265/5115/20
Провадження №2/265/1434/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/5115/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Царьової О. С., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 травня 2013 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно. Натомість на теперішній час він має тяжке захворювання очей, перебуваючи на обліку у лікаря окуліста та проходячи лікування катаракти обох очей та ураження сітчатки. Через поганий зір він 29 травня 2019 року потрапив у ДТП, внаслідок чого стан його здоров`я значно погіршився, тому він став непрацездатним, оскілки йому призначена 3 група інвалідності за зором. За станом здоров`я він звільнений з роботи та не може працевлаштуватися. Через це погіршився матеріальний стан позивача. При цьому зараз йому потрібна операція на очах у інституті ім. Філатова, на що потрібні кошти. З посиланням на ст. 192 СК просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 травня 2013 року на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , з розміру 1/4 частки до розміру 1/6 частки від його заробітку.

Представник відповідачки, ОСОБА_5 , не погоджуючись із вимогами ОСОБА_1 надала суду відзив, в якому вказувала, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, може бути застосовано при наявності суттєвих обставин. Однак позивач не надав належних доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану та неможливості сплати аліментів у визначеному раніше судом розмірі, який наразі відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має проблеми із зором, не буде спрямовано на належне забезпечення прав дитини та суперечитиме інтересам дитини. Вказувала, що наявність у позивача третьої групи інвалідності та необхідності проведення операції не є поважною причиною відсутності доходу, тому не може бути обставиною для зменшення аліментів на утримання сина. Також встановлена позивачу група інвалідності не заважає йому працювати, бо для цього маються лише певні обмеження. Також позивач не довів необхідності проведення вартісної операції на зір. Отже, просила суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивач, ОСОБА_1 , та його представник, ОСОБА_3 , у судовому засіданні, підтримуючи заявлений позов, вказували, що існують підстави для зменшення розміру аліментів через погіршення стану здоров`я позивача та відповідно його майнового стану. Також ОСОБА_1 не заперечував, що у нього є автомобіль. Додавав при цьому, що з його пенсії по інвалідності, починаючи з серпня 2020 року, проводяться утримання в рахунок погашення аліментів у сумі 1082,69 грн. на місяць. Просив задовольнити його позовні вимоги.

Відповідачка, ОСОБА_2 , до суду не з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача, ОСОБА_5 , не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1 , вказувала, що наразі позивач може надалі керувати транспортним засобом, тому не має підстав вважати, що він не може працювати. На підставі інтересів дитини та недоведеності заявлених вимог, просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 травня 2013 року по справі № 265/2858/13-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були стягнуті аліменти в розмірі з 1/4 частки від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням суду від 23 травня 2013 року по справі № 265/2858/13-ц також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 10 липня 2007 року Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис № 497, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Також рішенням суду від 23 травня 2013 року по справі № 265/2858/13-ц встановлено, що внаслідок розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , останній було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

Судом підтверджено, що на виконанні Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавчий лист, виданий 6 червня 2013 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 травня 2013 року по справі № 265/2858/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі з 1/4 частки від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, за яким станом на 5 листопада 2019 року рахувалась заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів у сумі 15028,28 грн., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 червня 2013 року № ВП 38443482, а також рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 6 листопада 2019 року по справі № 265/3123/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення у сплаті таких аліментів в сумі 17035,65 грн. (а. с. 4).

Відповідно до наданої суду представником позивача довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ у м. Маріуполі в Донецькій області, де отримує пенсію по інвалідності, розмір якої складає на місяць 2165,38 грн. за період з березня 2020 року по липень 2020 року.

Також за відомостями від 16 вересня 2020 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків вбачається, що за другий квартал 2020 року ОСОБА_1 отримав від Маріупольського міського центру зайнятості соціальну матеріальну допомогу в сумі 6361,24 грн. за такий квартал, тобто близька 2120,41 грн. на місяць.

З такої довідки про доходи також вбачається, що позивач був змушений покинути свою роботу на ТОВ "Аревіта" у першому кварталі 2020 року.

Суд при цьому зауважує, що отримання позивачем допомоги по безробіттю має обмеження в часі, тому є тимчасовим доходом позивача.

Відповідно до направлення лікаря КНП ММР «Маріупольська міська лікарня ім. І. К. Мацука» від 27 грудня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 треба відвідати інститут очних хвороб ім. Філатова в м. Одеса внаслідок встановленого йому діагнозу: незріла катаракта, глаукома, макулодистрофія (а. с. 7).

На підставі довідки від 18 березня 2020 року до акту огляду МСЕК № 581600 вбачається, що ОСОБА_1 була встановлена з 28 лютого 2020 року 3-я група інвалідності за зором строком до 1 квітня 2021 року з визначеними обмеженнями щодо виду можливої праці позивача (а. с. 8).

Встановлені судом обставини справи свідчать про підтвердження ОСОБА_1 в суді погіршення його стану здоров`я внаслідок захворювання очей.

За змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд з огляду на викладене зауважує, що відсутність належного доходу ОСОБА_1 не звільняє його від обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина, ОСОБА_4 .

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 755/14148/18 та у постанові від 7 листопада 2018 року по справі № 355/511/17.

Також суд зазначає, що зі змісту ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення його здоров`я та в інших випадках, передбачених СК.

На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому в новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, - з 1 липня 2020 року - 2318 гривень, з 1 грудня 2020 року - 2395 гривень.

Враховуючи наведені норми, гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відносно неповнолітнього ОСОБА_6 становить на момент вирішення справи у суді 1159 грн.

Суд також враховує розмір доходу відповідача, встановлений за матеріалами справи, який дорівнює наразі у місяць 4285,79 грн. (2165,38 грн. пенсії + 2120,41 грн. допомоги з безробіття = 4285,79), та прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 1 липня 2020 року в розмірі 2197 грн.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має змогу сплачувати аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , оскільки після відрахування сум аліментів у розмірі 1159 грн., дохід відповідача залишатиметься більше від прожиткового мінімуму, встановленого законом (4285,79 грн. 1159 2197 = 929,79).

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року по справі № 766/47/16-ц.

Натомість суд зазначає, що на теперішній час 1/4 частка від доходів позивача становить 1071,45 грн. (4285,79 / 4 = 1071,45) та є меншою від гарантованого законом розміру аліментів на його сина, ОСОБА_4 , 2007 р. н., тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1071,45 грн. менше 1159 грн.), а фактично аліменти стягуються наразі з пенсії ОСОБА_1 в сумі 1082,69 грн., що також менше гарантованого законом розміру аліментів на дитину.

Вказане, на рівні із наявністю захворювання очей ОСОБА_1 , встановленої позивачу 3-ї групи інвалідності, доведеного в суді доходу позивача, що наразі менше мінімально визначеній законом заробітній платі (5000 грн. більше 4285,79 грн.), однозначно свідчить про зміну матеріального стану платника аліментів.

Також суд зважає на вік позивача, оскільки ОСОБА_1 вже виповнилось 55 років.

Враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 у судовому засіданні було доведено обставини, визначені ст. 192 СК, для зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, оскільки останній довів зміну його матеріального становища та погіршення його здоров`я.

Таким чином на підставі встановлених обставин справи та доведеності підстав, передбачених ст. 192 СК, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позов ОСОБА_1 частково шляхом зменшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/5 частки платника аліментів, з огляду на що суд вважає можливим проводити подальше стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання сина, ОСОБА_4 , в розмірі 1/5 частки від доходів ОСОБА_1 , який відповідатиме як інтересам позивача та враховуватиме матеріальне положення, в якому він опинився через захворювання очей та інвалідність, а також буде відповідати визначеному законом розміру аліментів на неповнолітню дитину, зважаючи на неможливість на теперішній час проводити сплату аліментів позивачем у більшому розмірі.

При цьому суд зазначає, що в разі настання підстав, передбачених ст. 192 СК, ОСОБА_2 не позбавлена можливості у судовому порядку вимагати збільшення розміру аліментів, які вона отримує на сина, ОСОБА_4 , від позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 травня 2013 року по справі № 265/2858/13-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/5 частки від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набуття рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 травня 2013 року по справі № 265/2858/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16 квітня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття, - припинити з дня набрання рішенням законної сили та повернути виконавчий лист, виданий 6 червня 2013 року на підставі такого судового рішення після повного погашення по ньому заборгованості.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 1 жовтня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Суддя