Номер провадження 2-о/754/73/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2020 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової В.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, постійного проживання із спадкодавцем до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою, заінтересована особа: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, постійного проживання із спадкодавцем до часу відкриття спадщини. Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . В період 2009 -2010 р. у ОСОБА_3 (який з 1974 року мав трудову травму хребта - інвалід 1-ї групи) сталося вигноєння гомілкового суглобу з подальшою втратою опорної функціональност, після чого він став потребувати постійної сторонньої допомоги, бо втратив можливість самостійно пересуватися на милицях, як це було раніше. Відтак, з цього періоду заявник став проживати з спадкодавцем разом в його квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та вести з ним спільне господарство, спільне фінансування. Заявник особисто та його батьки і до цих подій підтримували родинні відносини із спадкодавцем ОСОБА_3 , а після різкого погіршення стану його здоров`я та мобільності, заявник прийняв рішення про постійне спільне проживання з ним, оскільки ОСОБА_3 , після втрати опорної функціональності став потребувати постійної сторонньої допомоги. Грошові доходи ОСОБА_3 складались з мізерної пенсії та грошових компенсацій роботодавця, який не зміг свого часу забезпечити безпечних умов праці, а тому заявник був вимушений постійно допомагати ОСОБА_3 , як фізично своєю присутністю так і фінансовою, зокрема приймав участь у сплаті житлово-комунальних послуг. Влітку 2018 року стан здоров`я ОСОБА_3 в черговий раз погіршився, внаслідок чого він раптово помер, витратами пов`язаними з похованням займався заявник за власний рахунок. Письмового заповіту померлий за життя не залишив, однак розповідав сусідам, що залишить майно заявнику, як єдиному спадкоємцю, оскільки інших спадкоємців за законом немає, так як спадкодавець у шлюбі не перебував, дітей чи інших родичів не мав. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину заявник звернувся до 15 КДНК із відповідною заявою та додатками до неї, однак 30.01.2019 отримав відмову нотаріуса на підставі того, що був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою та не надав інших доказів та документів передбачених ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Одночасно, нотаріусом було роз`яснено, що заявнику необхідно звернутись до суду з метою вирішення питання, щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а тому користуючись своїм правом заявник просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2009 року по день смерті спадкодавця (тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 )

В судовому засіданні представник заявника - ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи - П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направив пояснення, згідно яких представник просив розглянути справу без участі їх представника, за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Вислухавши вступне слово представника заявника, заслухавши покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного

Згідно з вимогами ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 67 років, про що Відділом ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві 20.06.2018 року складено відповідний актовий запис № 816.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.10.1994 р., видане відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної держадміністрації на підставі розпорядження (наказу) від 17.10.1994р. № 12738.

Згідно ЗІ ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Заявником 17.12.2018р. засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення було надіслано на адресу П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, заяву про видачу свідоцтва на спадщину разом з додатками. Поштове відправлення Укрпошта Експрес, було прийняте до пересилання у відділенні поштового зв`язку № 139 м. Києва 17.12.2018 року, однак у зв`язку з підвищенням навантаження в період новорічних свят, відправлення Укрпошта Експрес було засортоване та помилково направлене на зберігання, зазначена інформація підтверджується Листом Начальника Головного управління держпродспоживслужби в м. Києві від 01.04.2019 № 060/5552, адресований ОСОБА_2 , що міститься в матеріалах справи.

На підставі поданої ОСОБА_2 заяви, 30.01.2019 року П`ятнадцятою Київської державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 107/2019, щодо майна померлого ОСОБА_3 . Інші спадкоємці за прийняттям спадщини не звертались.

За результатами розгляду вищевказаної заяви Державним нотаріусом Малюгою О.А., 30.01.2019 року було винесено постанову згідно якої повідомлено наступне: " ОСОБА_4 , державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, вивчивши подані документи, що знаходяться в спадковій справі №107/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в тому числі заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 січня 2019 року подану гр. ОСОБА_2 , довідку видану Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб № 102/30/234 від 29.01.2019 про прописку померлого на день смерті та осіб зареєстрованих разом з ним за однією адресою, дійшла висновку, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки спадкоємець ОСОБА_2 , пропустив встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого, не був зареєстрований з ним за однією адресою та не надав інших доказів та документів передбачених ч. 3 ст. 1268 ЦК України, і тому є таким, що не прийняв спадщину, а також до спадкової справи не було надано документів, що підтверджують родинні відносити спадкоємця (заявника) із померлим, а також документів, що надають право бути закликаним до кола спадкоємців. Заповітів померлий 19.06.2018 року ОСОБА_3 на ім`я заявника не залишив. Визначення родинних відносин з померлим, встановлення юридичного факту визначеного законом або встановленого судом є необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом".

Згідно зі ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для заявника встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Звертаючись до суду заявник ОСОБА_2 посилається на те, що проживав зі спадкодавцем ОСОБА_3 , в квартирі АДРЕСА_1 спільно, однією сім`єю з 2009 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживати разом зі спадкодавцем заявник вирішив у зв`язку з тим, що внаслідок травми та посттравматичного стану здоров`я, ОСОБА_3 потребував постійного стороннього догляду та мав рекомендації фахівців вести переважно лежачий режим життя. Заявник займався роботами по організації домашнього господарства, забезпеченню ліками та медичним обладнанням спадкодавця, організації прибирання, поточного ремонту квартири, побутової та спеціальної техніки для полегшення стану ОСОБА_3 , приймав участь у сплаті комунальних послуг, тощо.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 2013р. по 2016р. заявником ОСОБА_2 , було здійснено проведення ремонту у квартирі АДРЕСА_2 , що відображено у наступних письмових доказах: Акті здачі - приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000001 від 05.09.2013 р., яким підтверджується проведення монтажних робіт по перенесенню точок електрофікації;Акті здачі - приймання робіт (надання послуг) № ОУ-00077 від 18.10.2013р., яким підтверджується проведення монтажних робіт по перенесенню точок ХВП/ГВП;Акті здачі - приймання робіт (надання послуг) № ОУ-00051 від 20.06.2014р., яким підтверджується проведення демонтажу унітазу і монтаж унітаза;Акті про прийняття виконаних робіт від 15.04.2015р., яким підтверджується проведення демонтажу вхідних дверей у квартирі та монтаж вхідних дверей у кв. АДРЕСА_3 ;Акті про прийняття виконаних робіт від 14.10.2015р., яким підтверджується облаштування дерев`яної підлоги по АДРЕСА_2 ;Договорі № 11 від 08.02.2016р., яким підтверджується проведення установки вікон на лоджії у кількості 2 шт.;Договорі № 24 від 16.03.2016р., яким підтверджується заміна віконно-дверних блоків на метало-пластикові у кількості 2 шт. за адресою АДРЕСА_4 ; Акті про прийняття виконаних робіт від 22.03.2016 р., яким підтверджується поклейка шпалер у кімнаті та укладення керамічної плитки (ванна кімната, санвузол) по АДРЕСА_2 .

Також, оскільки ОСОБА_3 потребував постійної сторонньої допомоги та внаслідок хвороби втратив можливість самостійно пересуватись, заявником ОСОБА_2 , для забезпечення комфортних умов проживання та користування інвалідним візком, у жовтні 2015р. було здійснено встановлення пандусу в буд. АДРЕСА_5 , що підтверджується Договором від 23.10.2015р. про надання вищевказаних послуг.

Згідно копії Акту від 13.11.2019р. складеного за підписами мешканців буд. АДРЕСА_5 , та засвідченого начальником ЖЕД-313, встановлено, що ОСОБА_2 , дійсного з лютого 2013 року по 20 червня 2018 року проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, судом було допитано в якості свідків осіб, які надали наступні пояснення: свідок ОСОБА_5 показала суду, що ОСОБА_2 знає з дитинства, з померлим у заявника були теплі та дружні відносини, як у батька та сина. ОСОБА_3 був хрещеним батьком заявника та в свій час допомагав його батькам, а заявник свою чергу з повноліття вирішив доглядати за померлим, оскільки він потребував сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що проживає в будинку АДРЕСА_5 з 1988 року, знала померлого ОСОБА_3 , за життя часто з ним спілкувалась, заявника теж знає. Померлий часто його хвалив, ніколи не жалівся. В квартирі померлого було дуже чисто, ОСОБА_2 прав йому речі, готував їжу, ходив за покупками. На вулиці часто була свідком того, як заявник прогулював ОСОБА_3 на візочку, в них були дуже дружні відносини.

Свідок ОСОБА_7 показав, що є батьком заявника. З померлим ОСОБА_3 вони колись проживали в одному будинку, мали дружні відносини, допомагали один одному. ОСОБА_3 був хрещеним батьком ОСОБА_8 , в них були гарні відносини. При переїзді до іншого житла, ОСОБА_8 відмовився змінювати місце проживання та бажав залишитись з ОСОБА_3 , з яким до моменту його смерті син вів спільне господарство та мав спільний бюджет. ОСОБА_3 потребував сторонньої допомоги та постійного догляду, пересувався на візочку. ОСОБА_8 переробив квартиру померлого під його потреби та піклувався про нього.

Свідок ОСОБА_9 показав, що у 1989 році отримав квартиру в будинку АДРЕСА_5 та проживав на одному поверсі з померлим ОСОБА_3 .. Свідок з померлим часто спілкувались, оскільки останній був самотній, мав інвалідність та потребував сторонньої допомоги. Останні роки ОСОБА_8 проживав з померлим в одній квартирі, мав спальне місце на кухні, в них були дружні стосунки, ОСОБА_8 допомагав ОСОБА_3 , купував продукти.

Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявник ОСОБА_2 з 2009 року проживав разом з померлим ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Як вбачається із спадкової справи № 107/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведеної державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, ніхто крім ОСОБА_2 , зі спадкоємців в нотаріальну контору не звертався.

Оскільки спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 7, 8, 10, 77, 79, 80, 81, 209, 212, 258 ЦПК України, ст.ст.1216-1218, 1223, 1268 - 1270, 1296 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2009 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: