ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/2074/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово-економічний коледж» про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року по справі № 937/7998/19 визнано незаконним та скасовано Наказ ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» від 30 серпня 2019 року № 98-К «Про звільнення» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади викладача ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» у зв`язку з закінченням дії трудового договору (контракту) п. 2 ст. 36 КЗпП України з 31 серпня 2019 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді викладача ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж». Стягнуто з ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати.

Наказом ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» від 11 грудня 2019 року № 161-к «Про поновлення ОСОБА_1 за рішенням суду» позивача поновлено на посаді викладача. З зазначеним наказом його було ознайомлено 16 грудня 2019 року. В цей же день, 16 грудня 2019 року, ОСОБА_1 також ознайомлено з наказом № 162-к від 11 грудня 2019 року «Про звільнення», яким позивача було звільнено з посади викладача у зв`язку з закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, підстава контракт від 01 вересня 2018 року.

ОСОБА_1 зазначав, що контракт, на який посилався відповідач, був укладений 31 серпня 2018 року на строк з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року, зміни щодо терміну його дії не вносились, новий контракт після поновлення не укладався. Таким чином, звільнення у межах цього контракту на підставі закінчення терміну його дії, було можливе в останній робочий день, що й було зроблено відповідачем.

Враховуючи, що наказ № 98-К «Про звільнення» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади викладача ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» визнано незаконним та скасовано рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року, повторне звільнення позивач вважає незаконним.

Посилаючись на наведене, просив суд визнати незаконним та скасувати Наказ ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» від 11 грудня 2019 року № 162-к «Про звільнення»; Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 ; Поновити ОСОБА_1 на посаді викладача ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж»; Стягнути на користь ОСОБА_1 з ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» середній заробіток за час вимушеного прогулу; Стягнути на користь ОСОБА_1 з ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» моральну шкоду у розмірі 20000 грн. та судові витрати у розмірі 115000 грн.; Постановити окрему ухвалу щодо незаконних дій директора ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» ОСОБА_2 .

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 квітня 2020 року позов залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, та відсутності порушень з боку ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» при повторному звільненні ОСОБА_1 . Скасування наказу коледжу від 30 серпня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 рішенням суду не свідчить про незаконність його звільнення на підставі Наказу від 11 грудня 2019 року. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що підставою для скасування судом Наказу ДВНЗ «Мелітопольський промисловоекономічний коледж» від 30 серпня 2018 року було звільнення ОСОБА_1 в період непрацездатності, а не з підстав порушень умов контракту щодо порядку його припинення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, посилаючись на неповне з`ясування обставин, неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 квітня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає що на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року він був поновлений по безстроковій формі трудового договору, а отже повторне його звільнення не могло бути здійснено за п. 2 ст. 36 КЗпПУ.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» заперечує проти її доводів, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 квітня 2020 року вважають законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначають також, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року було скасовано постановою Запорізького апеляційного суду, а отже звільнення ОСОБА_1 відбулось без порушень трудового законодавства, зокрема в частині порядку припинення контракту.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 1998 року працював у ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» на посаді викладача (а.с. 13-14).

Розпорядженням директора Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму від 09 червня 2010 року № 7 «Про укладання контрактів з педагогічними працівниками» з метою запобігання можливості порушення вимог трудового законодавства та закріплення додаткових обов`язків педпрацівників, педагогічним працівникам технікуму необхідно звернутися до відділу кадрів для узгодження і укладання контрактної форми трудового договору.

Розділом 3 колективних договорів, укладених у період з 2015 по 2019 роки, визначені вимоги до прийняття на роботу та звільнення працівників. Так, у п. 2.3 розділу і колективних договорів на 2018 та 2019 роки визначено, що адміністрація зобов`язується при прийомі на роботу укладати з працівниками коледжу контракт або трудовий договір (строковий або безстроковий). Прийняття на роботу педагогічних працівників проводити обов`язково з укладанням контракту.

У 2013 році між позивачем і відповідачем був укладений контракт на строк до 30 червня 2014 року.

Строкові трудові договори переукладалися між сторонами неодноразово, так у 2014 році на строк з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року, у 2015 році на строк з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року, у 2016 році на строк з 01 липня 2016 року по 30 червня 2017 року , у 2017 році на строк з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2018 року.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.1 зазначено контракту сторони передбачили, що підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії. При цьому директор коледжу і викладач повинні за угодою сторін не пізніше як за два місяці визначитися у такому: контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. Якщо у цей термін сторони не визначилися, то контракт продовжується на новий термін. Контракт не може переходити в договір на невизначений строк відповідно до пункту 2 ст. 36 КЗпП України, коли жодна із сторін не поставила питання про його припинення. Якщо у цей термін сторони не визначились, то контракт продовжується на новий термін ( а.с. 17, зворот).

Як вбачається з контракту з викладачем ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж», контракт був укладений 31 серпня 2018 році між ОСОБА_1 та ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» в особі директора ОСОБА_2 , строком до 31 серпня 2019 року (а.с.45-46).

24 червня 2019 року ОСОБА_1 письмово під підпис повідомлено, що його з 31 серпня 2019 року буде звільнено у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту) на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с.46).

Наказом директора Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово-економічний коледж» від 30 серпня 2019 року № 98-К з 31 серпня 2019 року звільнено ОСОБА_1 з посади викладача коледжу у зв`язку із закінченням дії трудового договору (контракту) на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року (справа № 937/7998/19) визнано незаконним та скасовано наказ директора ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» від 30 серпня 2019 року № 98-К про звільнення ОСОБА_1 з 31 серпня 2019 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді викладача ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж». Стягнуто з ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 37225,50 грн. Стягнуто з ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 11869 грн. допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2019 року рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

На виконання вищезазначеного додаткового рішення, наказом ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» від 11 грудня 2019 року № 161-к ОСОБА_1 поновлено на посаді викладача (а.с. 15).

Наказом Державного вищого навчального закладу «Мелітопольський промислово - економічний коледж» від 11 грудня 2019 року № 162-к «Про звільнення» ОСОБА_1 звільнено з посади викладача у зв`язку з закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України 11 грудня 2019 року (а.с. 16).

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 було повідомлено про його наступне звільнення 24 червня 2019 року, тобто більш ніж за два місяці до закінчення дії контракту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що адміністрація коледжу у встановлений строк, поставив вимогу позивачу про припинення трудових відносин у зв`язку із закінченням строку контракту, що відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України є підставою припинення трудового договору.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що ОСОБА_1 беззаперечно знав про укладення з ним саме строкового трудового договору і погодився з його умовами, тому оспорюваний наказ директора ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» № 162-К від 11 грудня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строку трудового договору є правомірним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування судом.

Судом першої інстанції також дано належну оцінку доводам позивача, та обґрунтовано звернуто увагу, що підставою для скасування судом Наказу ДВНЗ «Мелітопольський промисловоекономічний коледж» від 30 серпня 2018 року було саме звільнення ОСОБА_1 в період непрацездатності, а не з підстав порушень умов контракту щодо порядку його припинення.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що постановою Запорізького апеляційного суду від 08 квітня 2020 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року в частині задоволених позовних вимог скасовано. Додаткове рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2019 року скасовано. Прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ДВНЗ «Мелітопольський промислово - економічний коледж» про визнання звільнення незаконним, визнання контракту у частині визначення строку недійсним, визнання контракту укладеним на невизначений строк, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади викладача ДВНЗ «Мелітопольський промислово-економічний коледж» відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України з 31 серпня 2019 року на 03 вересня 2019 року. В оскаржуваній частині позову ОСОБА_1 про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено (а.с. 226-237).

Відповідно до ч. 1 ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, вбачається, що наказ № 161-к від 11 грудня 2019 року про поновлення ОСОБА_3 на посаді викладача ДВНЗ Мелітопольський промислово-економічний коледж», було видано на виконання рішення суду, яке в подальшому було скасовано апеляційним судом.

При цьому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди з висновками суддів та фактичними преюдиційними обставинами, встановленими під час розгляду справи №937/7998/19.

Втім, колегія суддів звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Крім того в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» в п.93 Суд зазначив, що Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 параграф 1 Конвенції (995 004), передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Також, відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, постанова Запорізького апеляційного суду набрала законної сили 08 квітня 2020 року, та є чинною на час розгляду цієї справи, постановою встановлено законність звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, тобто у зв`язку з закінченням строку дії контракту.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 квітня 2020 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 14 серпня 2020 року.

Головуючий

Судді: