2-з/465/28/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

30.01.2020 року м. Львів

суддя Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюра С.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», з участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Плюс Україна» про повернення коштів -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», з участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Плюс Україна» про повернення коштів.

Крім того, позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанії з управління активами «Оптимум», а саме:

- приміщення 120 нежитлове загальною площею 47.5 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 27115064 у АДРЕСА_1 в;

- приміщення 118 - нежитлове загальною площею 56 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 27114417 у м. Львів, вул. Рубчака І., будинок 2їв;

- нежитлове приміщення № V загальною площею 5.8 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33307054;

- паркомісце № 7 загальною площею 11.3 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33306691;

- нежитлове приміщення № IV загальною площею 5.8 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33303492;

- нежитлове приміщення № VI загальною площею 4.2 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33299620 у АДРЕСА_2 а;

- нежитлове приміщення № VII загальною площею 4.3 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33299097;

- нежитлове приміщення № III загальною площею 10.6 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33297280;

- нежитлове приміщення № X загальною площею 1.8 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33293572;

- нежитлове приміщення № IX загальною площею 3.9 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33292848;

- нежитлове приміщення № XIX загальною площею 12.2 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33292402;

- нежитлове приміщення № XX загальною площею 9.5 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33289572;

- паркомісце № 2 загальною площею 12 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33280618;

- паркомісце № 4 загальною площею 12 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 3328021;

- паркомісце № 6 загальною площею 11.3 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 33276101;

- нежитлове приміщення № XXX загальною площею 1.8 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 32943838;

- нежитлове приміщення № XXXVII загальною площею 1.8 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 32943390;

- нежитлове приміщення № XXVI загальною площею 1.8 кв.м., реєстраційний номер 101, номер запису про право власності 32941844 із забороною відчуження будь - кому вказаного вище нерухомого майна, та внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

Свою заяву мотивує тим, що 5 квітня 2018 року між ТОВ «КУА «ОПТИМУМ`та ОСОБА_1 , а також ТОВ «ЕНЕРДЖІ ПЛЮС УКРАЇНА» укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Антоновою В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 753. Відповідно до п. 2.2. даного Договору, сторони зобов`язувались в майбутньому укласти в належній формі та підписати Основний договір, до підписання якого ТОВ «КУА «ОПТИМУМ» забезпечить введення в експлуатацію будинку та після оформлення та реєстрації права власності за ТОВ «КУА «ОПТИМУМ» на 2-х кімнатну житлову квартиру в будинку, що знаходиться в 3 під`їзді на 8 поверсі, за будівельним номером 107, загальна проектна площа 73,79 кв.м., вказаний об`єкт передається у власність ОСОБА_1 в порядку, встановленому Договором. Разом з тим сторонами було погоджено вартість (ціна продажу) квартири за Основним договором, що дорівнює розміру забезпечувального платежу, який мав бути сплачений ОСОБА_1 . На виконання погоджених сторонами умов Договору, а саме п. 4.4. покупцем ОСОБА_1 було сплачено забезпечувальний платіж на банківський рахунок продавця ТОВ «КУА «ОПТИМУМ» у розмірі 1 241 885 (один мільйон двісті сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 70 копійок,що підтверджується квитанцією банку від 06.04.2018 року № 0.0..

29 липня 2019 року між ТОВ «КУА «ОПТИМУМ» та ОСОБА_1 , ТОВ «ЕНЕРДЖІ ПЛЮС УКРАЇНА» було підписано Договір про розірвання Попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , який був посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі за № 1491, оскільки ТОВ «КУА «ОПТИМУМ» не забезпечила виконання взятих на себе зобов`язань згідно умов попередньо укладеного Договору. Так як, Попередній договір купівлі-продажу квартири було розірвано, то продавець ТОВ «КУА «ОПТИМУМ» зобов`язувався протягом 40(сорока) робочих днів повернути покупцю ОСОБА_1 сплачений нею забезпечувальний платіж у розмірі один мільйон двісті сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят п`ять гривень 70 копійок. Однак такий повернений не був.

Оскільки, предмет позову по даній справі та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

У постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про забезпечення позову та враховуючи вищезазначене, суд вважає, що така заява не підлягає до задоволення, оскільки позивач не обґрунтував підстав для забезпечення позову та не надав суду будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або не забезпечить ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», з участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Плюс Україна» про повернення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дзеньдзюра С.М.