КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/6216/19 Головуючий у 1-й інст. - Лісовська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Сидоренко А.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Шмарова Олексія Валерійовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Лісовської О.В. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Посилається на те, що 29.12.2016 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого було страхування транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 . 25.01.2017 року в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Джилі» д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньо - транспортну обстановку, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2017 року винним у вчиненні правопорушення, внаслідок якого відбулась вказана дорожньо-транспортна пригода, визнано ОСОБА_1 . На підставі страхового акту та розрахунку до нього, рахунку № від 01.02.2017 року та № від 29.03.2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Тойота» у розмірі 127 430, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Джилі» д.н.з. НОМЕР_2 застрахована у ПрАТ «СК «Здорово» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2442356 з лімітом відповідальності 100000, 00 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача частину страхового відшкодування в розмірі 27430, 09 грн. та судові витрати у справі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 600 грн. та витрати по сплаті експертизи у розмірі 6000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Шмаров Олексій Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на те, що позивач провів виплату страхового відшкодування на підставі страхового акту, сума за яким розрахована на підставі рахунків. За умовами договору страхування позивач виплачує суму ремонту. Суд не звернув увагу на те, що у заяві страхувальника на виплату страхового відшкодування вказано, що виплату просить провести на рахунки СТО для здійснення ремонту. Згідно платіжних доручень №2036 від 02.02.2017 року та №6314 від 03.04.2017 року отримувачем коштів є Автосаміт ЛДТ ТОВ, призначення платежу страхове відшкодування згідно договору від 29.12.2016 року, страховий акт та ІПН та марка відремонтованого транспортного засобу. Посилання суду на те, що рахунки не мають печатки, тому не можуть бути прийняті як доказ безпідставні, оскільки в рахунках проставлені всі реквізити, вказані посадові особи, які приймали автомобіль, проставлено штамп з ідентифікаційним кодом юридичної особи. За результатами проведеної експертизи на підставі ухвали суду від 04.09.2019 року вартість ремонтно - відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 (його складових) внаслідок ДТП, що сталася 25.01.2017 року складає 127 430,12 грн. Тобто вартість ремонту повністю співпадає з висновком експертизи. Статтею 1192 ЦПК України передбачено, що розмір заподіяних потерпілій особі збитків визначається в тому числі відповідно до реальної вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, тому позивачем обгрунтовано понесені витрати на ремонт застрахованого транспортного засобу, яка була підтверджена експертизою на замовлення відповідача.

Представник відповідача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що 15 вересня 2017 року позивачем було складено страхові акти та розрахунки до них, відповідно до яких позивач самостійно оцінив вартість матеріального збитку автомобіля страхувальника у 127 430 грн 09 коп. Договір добровільного страхування не містить вказівки про те, що ОСОБА_3 може отримувати страхові виплати при настанні страхового випадку із застрахованим ТЗ чи вчиняти якісь дії від імені страхувальника. За вказаним договором страхувальником є ОСОБА_2 . До позову було долучено договір, в якому відсутні відповідні умови, за якими суд міг би визначити підстави та розмір виплати страхового відшкодування при настанні страхового випадку. Позивачем не було проведено жодного додаткового огляду, проте в документах, що підтверджують перелік виконаних робіт по ремонту зазначених в акті пошкоджень наявні зовсім інші супутні ремонтні роботи, що не відповідають вказаному акту. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2442356, транспортний засіб відповідача був застрахований у ПАТ «СК «Здорово» із страховим лімітом відповідальності у 100 000 грн. Згідно висновку експерта №14857 судової авто товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Тойота», складеного 04.12.2019 року судовим експертом, вартість матеріального збитку завданого внаслідок ДТП, що сталася 25.01.2017 року становить 68 686 грн 94 коп.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ліміту відповідальності за цивільно-правовим договором укладеним між відповідачем та СК «Здорово» достатньо для виплати страхового відшкодування за даним страховим випадком, згідно висновку експерта, наявному у матеріалах справи. На підтвердження позовних вимог позивачем надано рахунки-фактури ТОВ «Автосаміт ЛТД», жоден з яких не завірений належним чином, на них відсутні печатки, оригінали рахунків на огляд суду не надавалися. Крім того, у даних рахунках-фактурах отримувачем зазначена ОСОБА_3 , яка не є учасником ДТП, власником пошкодженого автомобіля «Тойота» чи учасником даної цивільної справи, а тому дані докази суд не визнав належними та допустимими.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження умов укладеного між власником автомобіля «Тойота» та позивачем Договору страхування, оскільки до позову долучено Договір, в якому відсутні відповідні умови, за якими суд може визначити підстави та розмір виплати страхового відшкодування при настанні страхового випадку. Крім того, наданий суду Договір добровільного страхування не підписаний страхувальником, що також ставить під сумнів його дійсність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 29.12.2016 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5000-16-00226, предметом якого було страхування транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.5-6).

25.01.2017 року в м. Києві ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Джилі» д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а власнику автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 було завдано матеріальної шкоди.

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2017 року винним у вчиненні правопорушення, внаслідок якого відбулась зазначена дорожньо-транспортна пригода визнано ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до страхового акту та розрахунку до нього, рахунку № від 01.02.2017 року та № від 29.03.2017 року розмір страхового відшкодування становить 127 430, 00 грн.(а.с.15-19).

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 127 430, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2036 від 02.02.2017 року та №6314 від 03.04.2017 року (а.с.20,21).

25.06.2018 року позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено претензію про відшкодування шкоди № 1044/2818-Усг.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпекивідшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до ПрАТ «СК «Українська страхова група» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Джилі» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «СК «Здорово» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2442356 з лімітом відповідальності 100 000, 00 грн.

Згідно висновку експерта №14857 судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Тойота, д/н НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25.01.2017 року становить 68 686, 94 грн.; вартість ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу Тойота д/н НОМЕР_1 (його складових) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 25.01.2017 року становить 127 430, 12 грн.

Згідно ст.6 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За умовами Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно ст.1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст.36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК України.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду рахунки-фактури ТОВ «Автосаміт ЛТД», які не завірені належним чином, на них відсутні печатки, оригінали рахунків на огляд суду не надавалися.

Крім того, у даних рахунках-фактурах отримувачем вказана ОСОБА_3 , яка не є учасником ДТП, власником пошкодженого автомобіля «Тойота» чи учасником вказаної цивільної справи, а тому дані докази суд вірно не прийняв до уваги.

Доводи апеляційної скарги, що судом не перевірено належним чином, що відповідно до умов договору страхування №28-5000 - 16-00226 позивач виплачує суму ремонту, а в заяві страхувальник просив провести виплату на рахунок СТО для здійснення ремонту, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Договір добровільного страхування не містить вказівки про те, що ОСОБА_3 може отримувати страхові виплати при настанні страхового випадку із застрахованим транспортним засобом «Тойота» чи вчиняти якісь дії від імені страхувальника за вказаним договором - ОСОБА_2 .

Всупереч положенню статей 77-78 ЦПК України позивачем не надано ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду належних доказів на підтвердження вказаних умов укладеного між власником автомобіля «Тойота» та позивачем Договору страхування, на які посилається позивач. До позову долучено Договір, в якому відсутні відповідні умови, за якими суд може визначити підстави та розмір виплати страхового відшкодування при настанні страхового випадку. Крім того, наданий суду Договір добровільного страхування не підписаний страхувальником, що ставить під сумнів його дійсність (а.с.6).

Доводи апеляційної скарги, що вартість ремонтно - відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу «Тойота» у сумі 127 430 грн. співпадає з розміром матеріального збитку визначеного за результатами проведеної судом експертизи, колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи, що судом встановлено відсутність належних доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження умов договору добровільного страхування щодо визначення підстав та розміру виплати страхового відшкодування при настанні страхового випадку, на які посилається позивач в обгрунтування своїх позовних вимог.

Крім того, долучені до апеляційної скарги акти виконаних робіт, в яких замовником вказана ОСОБА_3 підпису замовника не містять на жодному акті виконаних робіт (а.с.149-152), тому не являються належним доказом вартості виконаних робіт.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

В судовому засіданні в апеляційному суді представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заявила клопотання про розподіл судових витрат, в якому просила стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7 800 грн 00 коп. До вказаного клопотання надала копію договору про надання юридичних послуг (послуг у сфері права) від 07 вересня 2020 року та копію квитанції від 04.09.2020 року на суму 7800 грн 00 коп.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1,2,3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказівтощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів звертає увагу, що всупереч вимогам ст.137 ЦПК України представником відповідача не надано до суду детального опису робіт (наданих послуг) та розрахунку витрат на правову допомогу.

Відповідно до п.4.2 договору про надання юридичних послуг, вартість юридичних послуг визначається як сумарна вартість наданих виконавцем та становить 7800 грн. без ПДВ, проте умови договору також не містять детального розрахунку витрат на правову допомогу.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Шмарова Олексія Валерійовича - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.