Справа № 309/2047/19
Провадження № 2/309/479/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2020 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Кемінь В.Д.
з участю секретаря судового засідання Орос В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -
Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 7382,50 грн.
Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Хустського районного суду від 20.01.2007 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Хустського районного суду від 06.10.2008 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 250 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. На підставі виконавчого листа державним виконавцем відкрито виконавче провадження №9737857, однак станом на 01.04.2017 року відповідач сплатив аліменти не в повному обсязі, що стверджується розрахунком заборгованості, виданим Хустським районним відділом ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, згідно з яким заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.04.2017 року становить 7,456 грн. Таким чином сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з жовтня 2008 року по лютий 2017 року становить 7382,50 грн. Оскільки, відповідач добровільно відмовляється сплатити заборгованість позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з останнього пені за простроченнясплати аліментів.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, її представник ОСОБА_4 подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без їхньої участі, повістю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 22.05.2020 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось.
З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В судовому засіданні встановлено, що за рішенням Хустського районного суду від 06.10.2008 року, відповідача зобов`язано сплачувати на утримання неповнолітніх дітей по 250 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26.08.2008 року до досягнення ними повнолітнього віку. На підставі виконавчого листа державним виконавцем відкрито виконавче провадження №9737857, однак станом на 01.04.2017 року відповідач сплатив аліменти не в повному обсязі, що стверджується розрахунком заборгованості, виданим Хустським районним відділом ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, згідно з яким заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.04.2017 року становить 7,456 грн. Таким чином сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з жовтня 2008 року по лютий 2017 року становить 7382,50 грн.
При розгляді позовних вимог за предметом спору суд передусім виходить з того, що ст. 27 Конвенції ООН «Про права дітей» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частини п`ятої ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).
Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
За частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У відповідностідо вимогстатті 196Сімейного кодексуУкраїни, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Як роз`яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих положень Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Відповідно до наведеного позивачем розрахунку пені по аліментам (а.с. 6-7) загальна сума розміру неустойки становить 7382,50 гривень.
З урахуванням того, що відповідач станом на 01.04.2017 року не виконував покладених на нього судовими рішеннями зобов`язань зі сплати аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей, що призвело до наявності в боргу, а також те, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дітей, суд приходить до висновку про підставність вимог по стягнення неустойки та необхідність їх задоволення.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів відносно того, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини. В свою чергу, погашення заборгованості по аліментах не звільняє їх платника від відповідальності за несвоєчасне їх перерахування отримувачу аліментних платежів.
Визначаючи розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню суд виходить з розрахунків наведених вище, які відповідачем не спростовані.
На підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.
На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 7382,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.