ПОСТАНОВА

Іменем України

12 серпня 2020 року м. Кропивницький

справа № 389/3496/19

провадження № 22-ц/4809/851/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Карпенко О. Л., Черненко В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми внаслідок невиконання умов договору за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2020 року (суддя Ябчик Н.М.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

ОСОБА_1 звернувся до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь заборгованості в сумі 170 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 січня 2019 року між ним та відповідачем укладено договір про співробітництво № 1 (далі - Договір), предметом якого є домовленість сторін про ведення спільного бізнесу, під яким розуміється діяльність більярдного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виведення його на прибутковий рівень з наступним заснуванням сторонами товариства з обмеженою відповідальністю.

На виконання умов укладеного між сторонами Договору, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 170 000,00 грн. на закупівлю обладнання, необхідного для діяльності клубу. Однак, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав.

Враховуючи наведене, керуючись, зокрема п. 7.2. Договору та ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за Договором в повному обсязі.

Відповідно до відзиву на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Стверджує, що повністю виконав взяті на себе за Договором зобов`язання, оскільки, отримавши від позивача грошові кошти, придбав обладнання і відкрив більярдний клуб, який здійснював свою діяльність з моменту підписання Договору по березень 2019 року. Однак, діяльність клубу виявилась збитковою, а тому відповідач вважає, що у нього відсутній обов`язок сплачувати позивачу будь-які грошові кошти, боргові зобов`язання перед позивачем у нього відсутні. Зазначає, що позивач має право забрати належне йому обладнання після оплати відповідачу вартості оренди приміщення і послуг зберігання належного йому обладнання (а.с. 55-58).

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача кошти, надані за договором про співпрацю в сумі 170 000,00 грн.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань за Договором.

З огляду на умови Договору та вимоги чинного законодавства в частині зобов`язальних відносин, зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у пред`явленому до стягнення розмірі.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2020 року, згідно з якою просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, у якому відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зазначає, що категорично не погоджується з рішенням суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що судом надано неналежну оцінку наявним у справі доказам на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання щодо відкриття та початку діяльності більярдного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вважає, що Договором не передбачено безумовне повернення позивачу грошових коштів, оскільки отримані кошти були витрачені відповідачем на придбання обладнання, яке є власністю позивача. Наголошує на тому, що клуб було закрито через збитковість, однак, відповідач продовжує зберігати майно позивача і останній може отримати його у будь-який момент.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13 травня 2020 року з підстав, що в ній наведені, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху.

Оскільки у встановлений апеляційним судом строк відповідачем усунуто недоліки апеляційної скарги, відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 01 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Вказує на помилковість доводів відповідача щодо наявності права власності позивача на обладнання, оскільки відсутні належні докази його придбання відповідачем саме на виконання умов Договору та не складено акт прийому-передачі виконаних робіт щодо закупівлі та налаштування обладнання, як того вимагає п. 3.5. Договору. Таким чином, як саме майно, про зберігання якого зазначає відповідач, так і його походження є невизначеними. Наголошує, що підставою виникнення у відповідача обов`язку повернути позивачу отримані кошти у повному обсязі є невиконання відповідачем будь-якого із взятих на себе за Договором зобов`язань, тоді як відповідачем не виконано або неналежно виконано зобов`язання, визначені п.п. 2.4., 3.3., 5.5. Договору (а особливо присвоєння всього доходу виключно собі, без розподілу його між сторонами). Вважає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору, останній повинен повернути отримані від позивача кошти в повному обсязі (а.с. 135-136).

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 16 червня 2020 року закінчено підготовчі дії у справі; постановлено апеляційний розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до додаткових пояснень у справі відповідач просить апеляційний суд залучити в якості свідка та допитати адміністратора більярдного клубу ОСОБА_3 , який може підтвердити факти неодноразового спілкування з позивачем щодо надання усних звітів про виконані відповідачем роботи. Крім того, відповідач доповнює доводи апеляційної скарги, стверджуючи, що ним взагалі не отримувалися від позивача грошові кошти в сумі 170000,00 грн., а отримано 6000 доларів США, які не є національною валютою і не можуть бути засобом виконання обов`язків за Договором (а.с. 142-143).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Обставини, встановлені судами

15 січня 2019 року між ОСОБА_1 (далі за умовами Договору - Інвестор) та ОСОБА_2 (далі за умовами Договору - Розпорядник) укладено договір про співпрацю № 1 (а.с. 4-5), предметом якого є домовленість сторін про ведення спільного бізнесу з виведенням його на прибутковий рівень та наступним заснуванням товариства з обмеженою відповідальністю з частками кожної із сторін по 50%. Під бізнесом слід розуміти діяльність більярдного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і однойменної школи більярду у АДРЕСА_1 або за іншою адресою у випадку її зміни (п.п.1.1. -.1.2. Договору).

У розділі 2 Договору сторонами погоджено ключові етапи виконання умов Договору. Так, відповідно до п.п. 2.1. - 2.10. Договору надання Інвестором грошових коштів Розпоряднику на закупівлю обладнання, необхідного для продовження діяльності, здійснюється в момент укладення Договору. Сума коштів, необхідна для подальшого розвитку та функціонування бізнесу, що передається Інвестором Розпоряднику за цим Договором становить 170000,00 грн. Передача Інвестором грошових коштів розпоряднику оформлюється актом прийому-передачі грошових коштів. Закупівля та налаштування Розпорядником обладнання здійснюється протягом трьох календарних днів з моменту виконання п. 2.1. Договору. Отримання першого прибутку здійснюється протягом одного календарного місяця з моменту виконання п. 2.1. Договору. Право власності на обладнання, що придбане Розпорядником та використовується для спільної діяльності закріплене за Інвестором. Право на прибуток розподіляється між сторонами у співвідношенні 50х50% від отриманого прибутку. Нарахування і розподіл прибутку здійснюється протягом тридцяти днів з моменту виконання п. 2.1. Договору. Заснування спільного товариства з обмеженою відповідальністю з частками кожної із сторін по 50% здійснюється у будь-який момент за бажанням сторін протягом п`яти років з моменту виконання п. 2.1. Договору.

Відповідно до п.п. 3.2.- 3.5. Договору Інвестор зобов`язався у момент укладання Договору надати Розпоряднику грошові кошти у сумі 170000,00 грн. для закупівлі обладнання, а Розпорядник зобов`язався використовувати кошти Інвестора виключно для придбання обладнання, необхідного для функціонування більярдного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і однойменної школи більярду; ретельно фіксувати інформацію про витрачання отриманих коштів та забезпечити інвестора доступом до цієї Інформації протягом п`яти днів з моменту такої вимоги; протягом трьох днів після закупівлі та налаштування обладнання надати Інвестору звіт про виконані роботи та закуплене обладнання у довільній формі, на підставі якого складається акт прийому-передачі виконаних робіт.

За умовами п.п. 5.1.- 5.5. Договору, бухгалтерський облік доходів, витрат та прибутку ведеться Розпорядником. Розпорядник протягом перших п`яти днів кожного місяця здійснює розрахунок прибутку за попередній місяць. Такий розрахунок має містити інформацію про основні статті доходів та витрат у грошовому вираженні. Протягом строку, визначеного у п. 5.2. Договору, Розпорядник надсилає розрахунок прибутку Інвестору електронною поштою. Прибуток розподіляється між сторонами у співвідношенні 50х50%. Протягом строку, визначеного у п. 5.2. Договору, Розпорядник перераховує Інвестору його частку прибутку шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок Інвестора, відкритий в установі банку.

Цей Договір набуває чинності з моменту надання Інвестором Розпоряднику грошових коштів відповідно до акту прийому-передачі грошових коштів та діє до моменту заснування сторонами спільного товариства з обмеженою відповідальністю з частками кожної із сторін по 50% (п. 9.1. Договору).

Договір підписаний позивачем як Інвестором та відповідачем як Розпорядником.

Шляхом підписання 15 січня 2019 року акту прийому-передачі грошових коштів (Додаток № 1 до Договору) сторони засвідчили, що на виконання умов Договору Інвестором передано, а Розпорядником отримано грошові кошти в готівковій формі у сумі 170 000,00 грн. Зазначеним актом сторони також підтвердили, що Інвестор виконав свої обов`язки за Договором в повному обсязі та належним чином (а.с. 6).

З підстав невиконання Розпорядником взятих на себе за Договором зобов`язань, позивачем на адресу відповідача направлено письмову претензію від 30 жовтня 2019 року про повернення грошових коштів у сумі 170000,00 грн. у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги (а.с. 7-8).

Зазначену претензію відповідачем отримано 05 листопада 2019 року (а.с.9), однак, за твердженням позивача, Розпорядником кошти в сумі 170000,00 грн. у добровільному порядку Інвестору не відшкодовані.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до відзиву на позов відповідач вважає, що виконав свої зобов`язання за Договором, оскільки придбав необхідне обладнання та розпочав діяльність більярдного клубу, на підтвердження чого надав роздруківки фото (а.с. 59-67). Оскільки діяльність клубу виявилася збитковою, стверджує, що умови Договору будуть виконані сторонами після відшкодування позивачем половини понесених витрат на оренду приміщення та зберігання обладнання.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

За приписами ст.ст. 627, 628 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем фотодокази здійснення діяльності більярдного клубу не можуть бути визнані судом як належні, оскільки джерело їх походження невідоме, на останніх відсутня дата створення. Посилання відповідача на те, що в рахунок відшкодування заборгованості він пропонував позивачеві забрати придбане ним обладнання і останній погодився на зазначену пропозицію, однак через деякий час відмовився, матеріалами справи не підтверджено. Інших доказів на підтвердження своїх заперечень на позов, відповідачем суду не надано. Відповідач заперечення на позовну вимогу виклав у відзиву і подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.55-58, 75-76).

Колегією суддів враховано, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В силу вимог процесуального закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вирішуючи питання щодо доказів, суди повинні враховувати, що мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Як встановлено вище, належними у справі доказами підтверджується надання позивачем та отримання відповідачем коштів у сумі 170000,00 грн. з метою придбання обладнання для функціонування більярдного клубу. Зазначене свідчить про належне та у повному обсязі виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором. Зокрема, договір про співпрацю, акт прийому-передачі, відсутні заперечення ОСОБА_2 на зазначені документи.

Натомість, належних доказів на підтвердження доводів щодо виконання умов Договору відповідачем (як то договорів купівлі-продажу, поставки обладнання, фінансових, розрахункових документів, які б підтверджували вартість обладнання та розмір витрат на його придбання та встановлення, звітів Інвестору, актів приймання-передачі виконаних робіт, визначеного п. 3.5. Договору, договору оренди приміщення клубу, документів, що підтверджують сплату орендної плати тощо) матеріали справи не містять.

Так само відсутні докази ведення відповідачем бухгалтерського обліку, а, отже, доводи відповідача про відсутність прибутку від діяльності клубу та його збитковість не заслуговують на увагу.

Таким чином, слід дійти висновку, що зобов`язання, покладені на відповідача згідно з розділом 2, пунктами 3.3.- 3.5., 5.1.- 5.5. Договору, останнім не виконані.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку невиконання або не належного виконання умов договору відповідач зобов`язується повністю повернути позивачеві отримані від нього грошові кошти та майно (обладнання).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що відповідачем не виконано взяті на себе за Договором зобов`язання, не задоволено обґрунтовану вимогу позивача, письмова вимога датована 30.10.2019 року і направлена відповідачеві поштовим зв`язком, рекомендоване повідомлення про вручення від 5 листопада 2019 року (а.с.7-10), то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Отже, судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення в частині відмови в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом.

З урахуванням того, що наведені у апеляційній скарзі доводи аналогічні доводам, викладеним у відзиві відповідача на позов, та були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Апеляційним судом не приймаються до уваги додаткові пояснення скаржника від 07 липня 2020 року та не розглядається заявлене скаржником клопотання, оскільки відсутні підстави вважати, що зазначені додаткові пояснення не могли бути подані скаржником до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2020 року підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Карпенко

В. В. Черненко