ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/7749/20
провадження № 6/753/588/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі РАСУЛОВІЙ А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлія Станіславівна (далі по тексту - заявник, державний виконавець) звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , боржник) до повного виконання ним майнових зобов`язань.

Подання з врахуванням уточнень обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває знаходиться зведене виконавче провадження № 60986181 з виконання виконавчого листа № 753/7603/19, виданого 10.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 51 584,50 грн., виконавчого листа №754/16222/18, виданого 09.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 81 534,73 грн. та виконавчого листа №754/16222/18, виданого 09.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 15 750 грн., однак ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішень суду, а тому виникла необхідність обмежити її у праві виїзду за межі території України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Судом встановлено, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває знаходиться зведене виконавче провадження № 60986181 з виконання виконавчого листа № 753/7603/19, виданого 10.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 51 584,50 грн., виконавчого листа №754/16222/18, виданого 09.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 81 534,73 грн. та виконавчого листа №754/16222/18, виданого 09.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 15 750 грн.

Постановами державного виконавця накладено арешт на все майно та кошти боржника.

Впродовж перебування зведеного виконавчого провадження на виконанні, вчинено ряд дій щодо виявлення майна та доходів ОСОБА_1 .

Відповідно ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

В судове засідання представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явилася, хоча про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для його розгляду і вирішення по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме - подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов`язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Однак, в долучених до подання документах відсутні будь-які докази про направлення на адресу боржника ОСОБА_1 повідомлення про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника (реєстру кореспонденції, зворотних повідомлень), що свідчить про недотримання законних прав людини і громадянина.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Проте, як вбачається з матеріалів подання, головним державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_1 може або намагається виїхати за межі України, щоб уникнути відповідальності.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно пункту 5 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Однак, державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, а саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Відповідно до імперативних вимог Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження.

Подання не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали подання не містять посилання на докази ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про отримання боржником постанов про відкриття виконавчих проваджень, постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (зворотні поштові повідомлення рекомендованих листів), відсутні виклики боржника до державного виконавця та не вжито заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих Законом державному виконавцеві повноважень тощо.

Таким чином, враховуючи додані до подання матеріали виконавчого провадження та зміст подання державного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати доведеним той факт, що боржник ОСОБА_1 свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення у примусовому порядку, а відтак подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про порядок виїзду з України і ви'їзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.