Справа № 2-4676/2010
Провадження № 6/161/227/20
У Х В А Л А

06 серпня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

28.05.2020 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 17.04.2015 року державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Камцем Д.С. було відкрито виконавче провадження № 47254821 на підставі виконавчого листа № 2-4676/2010, що був виданий Луцьким міськрайонним судом 13.01.2011 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є TзOB «ФК «Приватні інвестиції», заборгованості за кредитним договором в сумі 65357.98 дол. США, що еквівалентно 516981,62 грн. та 1820 грн. судових витрат (далі виконавчий лист). 29.06.2017 року старшим державним виконавцем Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Будь С.Л. у виконавчому провадженні № 47254821 винесено Постанову про зняття арешту з майна боржника, з наступних підстав: на адресу Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області 29.06.2017 року надійшла заява представника стягувача про те, що TзOB «ФК «Приватні інвестиції» було прийнято у власність предмет іпотеки чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості та який фактично переданий боржником. Разом з тим, жодна із підстав, визначених ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», не дає державному виконавцю права закінчити виконавче провадження № 47254821, у зв`язку із застосуванням стягувачем позасудового способу на звернення стягнення на майно. Так, в силу ЗУ «Про іпотеку» стягувач втратив право на стягнення із боржника заборгованості за кредитним договором, а державний виконавець знав про застосування стягувачем позасудового шляху звернення стягнення на нерухоме майно боржника і протягом 3-х років не завершував виконавчого провадження за відсутності законом встановленої підстави для його завершення. Враховуючи викладене, просить визнати виконавчий листа таким, що не підлягає виконанню.

Учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань від них на адресу суду не надходило.

Разом з тим, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи, оскільки у відповідності до положень ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

З огляду на надані заявником докази, які містяться в матеріалах заяви, суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності сторін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.10.2010 року в цивільній справі № 2-4676/2010 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 65357.98 дол. США, що еквівалентно 516981,62 грн. та 1820 грн. судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2012 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі судового рішення від 26.10.2010 року в цивільній справі № 2-4676/2010, із ПАТ «Кредобанк» на ТзОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Як встановлено судом, 17.04.2015 року державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Камцем Д.С. було відкрито виконавче провадження № 47254821 на підставі виконавчого листа, виданого 13.01.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 2-4676/2010.

29.06.2017 року старшим державним виконавцем Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Будь С.Л. у виконавчому провадженні № 47254821 винесено Постанову про зняття арешту з майна боржника.

Зі змісту вищевказаної Постанови слідує, що на адресу Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області 29.06.2017 року надійшла заява представника ТзОВ «ФК «Приватні інвестиції» про те, що стягувачем у виконавчому провадженні № 47254821 було прийнято у власність предмет іпотеки чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості, яка фактично передана боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції, чинній на дату винесення постанови) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

-передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

-право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання с недійсними.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Таким чином, 29.06.2017 року стягувач, фактично, задовольнив свої грошові вимоги за кредитним договором, застосувавши позасудовий порядок звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки, шляхом його передачі у власність ТзОВ «ФК «Кредитні ініціативи» (Іпотекодержателя) в порядку, що передбачений ст. 33, ст. 35, ч. 1 та ч. З ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», який належав ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 47254821.

Отже, з 29.06.2017 року ТзОВ «ФК «Кредитні ініціативи» втратило право вимагати від ОСОБА_1 повернення будь-яких коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним останнім із ПАТ «Кредобанк», на підставі ч. 4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку».

Стаття 39 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає виключні підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

Пункт 8 частини першої статті 39 виключено на підставі Кодексу № 2597-VIII від 18.10.2018\

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Проте, жодна із вище перелічених підстав не дає державному виконавцю права закінчити виконавче провадження № 47254821, у зв`язку із застосуванням стягувачем позасудового способу на звернення стягнення на майно.

Згідно даних із Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 27.05.2020 року виконавче провадження № 47254821 має статус «Відкрито».

Отже, за відсутності у ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для закінчення виконавчого провадження як, у зв`язку із застосування ТзОВ «ФК «Кредитні ініціативи» позасудового шляху звернення стягнення на майно боржника у відповідності до вимог ст. ст. 33, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», існує порушення прав та інтересів ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Верховний суд у своїй Постанові від 16.01.2018 року у справі № 755/15479/14-ц зазначив про підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) і а процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видач) судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питания у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Оскільки в силу ЗУ «Про іпотеку» стягувач втратив право на стягнення із боржника заборгованості за кредитним договором, а державний виконавець знав про застосування стягувачем позасудового шляху звернення стягнення на нерухоме майно боржника і протягом 3-х років не завершував виконавчого провадження за відсутності законом встановленої підстави для завершення виконавчого провадження, тому існують всі підстави для визнання спірного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 перед ТзОВ «ФК «Кредитні ініціативи» були виконаними в позасудовому порядку шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та передачі його у власність ТзОВ «ФК «Кредитні ініціативи».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. ст. 352, 354, 432 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про іпотеку», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 13.01.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 2-4676/10 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», заборгованості за кредитним договором в сумі 65357,98 дол. США, що еквівалентно 516981,62 грн. та 1820,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 07 серпня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська