Справа № 459/1730/19 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/347/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради», третя особа на стороні позивача: Головного управління Держпраці у Львівській області, третя особа на стороні відповідача: в.о. директора Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» Панчишина ОСОБА_2 Васильовича, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та компенсацію моральної шкоди, визнання незаконним рішення (висновку),

ВСТАНОВИЛА:

21.06.2019 позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» № 344-к/тр від 24.05.2019 про звільнення її з роботи з 24.05.2019 по п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи; поновити її на роботі на посаді ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу з 24.05.2019 в КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради»; стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.05.2019 по день ухвалення рішення по цій справі у розмірі 29 618,94 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів; стягнути на її користь 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди; визнати незаконним рішення/висновок ЛKK КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» від 21.05.2019. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що 24.12.1975 вона була прийнята на роботу санітаркою приймального відділення, а з 01.07.1986 до останнього часу працювала ліфтером. Її обов`язки, як ліфтера, визначаються виробничою інструкцією для ліфтерів та посадовою інструкцією. Наказом головного лікаря Червоноградської центральної міської лікарні за № 373-к від 22.08.2018 її було звільнено з роботи з 31.08.2018 за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. Рішенням Червоноградського міського суду від 03.05.2019 її було поновлено на роботі. На виконання рішення суду наказом директора КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» за № 313-к/тр від 06.05.2019 скасовано вищевказаний наказ № 373-к від 22.08.2018 про звільнення та поновлено її з 31.08.2018 на посаді ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу. Оспорюваним наказом в.о. директора КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_3 № 344-к/тр від 24.05.2019 її знову звільнили з роботи з 24.05.2019 за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи. У період з моменту поновлення і до звільнення роботи, з 24.05.2019 вона була допущена до фактичного виконання обов`язків. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки підставою для звільнення з ініціативи адміністрації за п. 2 ст. 40 КЗпП є стійке зниження працездатності. Стійкого зниження чи втрати працездатності у неї встановлено не було, відсутній висновок МСЕК про протипоказаність їй такої роботи. Підставою для звільнення послужила довідка ЛКК про те, що за станом здоров`я вона потребує переводу на іншу роботу, оскільки їй протипоказана робота на висоті, пов`язана з підйомом на висоту та обслуговуванням підіймальних механізмів і рекомендована праця без вищенаведених шкідливих факторів. Комісією не було прийнято рішення про направлення її на МСЕК для визначення стійкого зниження працездатності. Крім того, вважає, що її робота не належить до професій, працівники яких підлягають медичному огляду, а вимоги до роботи ліфтера не є вимогами до роботи на висоті. Під час медогляду комісія повідомила, що вона проходить медичний огляд як при прийнятті на роботу вперше, однак вона проходила медогляд після поновлення її на роботі судом. Оскаржуваний наказ був підписаний в.о. директора ОСОБА_3 , який не мав на це повноважень. Їй було запропоновано роботу молодшої медсестри, однак вона відмовилась, оскільки ця робота фізично є значно важчою. Вважає звільнення безпідставним, наказ адміністрації незаконним та таким, що підлягає скасуванню з поновленням її на роботі та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, вона зазнала моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків через відсутність засобів для існування, що вимагало додаткових зусиль для організації життя. Зазначене свідчить про дискримінацію її як пенсіонера. Розмір моральної шкоди визначила у 10 000 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасувано наказ в.о. директора Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» № 344-к/тр від 24.05.2019 р. про звільнення ОСОБА_1 - ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу з роботи з 24.05.2019 по п.2 ст. 40 КЗпП, у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу з 24.05.2019 в Комунальному підприємстві «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради».

Стягнуто з Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 29618, 94 грн за період з 25.05.2019 по 25.11.2019.

Стягнуто з Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на користь ОСОБА_1 2000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на користь Державної судової адміністрації 922, 08 грн судового збору.

Рішення суду в частині задоволення позову оскаржило Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом не взято до уваги того факту, що в матеріалах справи є відмова позивача від переведення її на іншу легшу роботу у відповідності до медичного висновку. Вказує на те, що судом не взято до уваги покази свідків, які були допитані в судовому засіданні, які є членами ЛКК, які підтвердили свій діагноз про незадовільний стан здоров`я Позивача та свої рекомендації Відповідачу про неможливість виконувати Позивачем обсяг робіт у відповідності до її посади. Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги покази свідків, які є безпосередньо фахівцями в своїй галузі та їх покази, які є доказами у даній цивільній справі. Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що відповідачем не доведено того факту, що Позивачу було запропоновано іншу посаду пов`язану з виконанням легшої роботи так як в матеріалах справи знаходиться відмова позивача від запропонованих посад. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 нічим не довела суду та не надала жодних доказів щодо дійсності завдання їй моральної шкоди. Звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, судом не було враховано, що Позивач отримує пенсійні виплати та проживає разом з дочкою, яка є дієздатною і працює. Зазначає, що судом не було враховано, що при звільненні, з Позивачем було проведено повний розрахунок та видано трудову книжку. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_1 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Представник КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням карантину та неможливістю прибути в судове засідання. Проте судова колегія враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 31.07.2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

В той же час судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Цивільного процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Ураховуючи наведене та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради».

Тому відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України розгляд справи здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом установлено, що наказом головного лікаря Червоноградської центральної міської лікарні № 373-к від 22.08.2018 ОСОБА_1 ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу Червоноградської ЦМЛ звільнено із займаної посади з 31.08.2018 за п. 1 ст. 40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату працівників. Підстава: наказ Червоноградської ЦМЛ від 18.05.2018 №135.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.05.2019, зокрема, визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Червоноградської центральної міської лікарні № 373-к від 22.08.2018, поновлено ОСОБА_1 на роботі.

На виконання цього рішення суду наказом директора КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» за № 313-к/тр від 06.05.2019 скасовано вищевказаний наказ № 373-к від 22.08.2018 про звільнення ОСОБА_1 та поновлено її з 31.08.2018 на посаді ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу.

Згідно з копією наказу директора КП «ЦМЛ Червоноградської міської ради» від 02.01.2019 № 47 затверджено склад ЛКК по КП «ЦМЛ ЧМР».

Відповідно до п.п. 1, 2 наказу директора КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» № 133 від 06.05.2019 зобов`язано провести навчання ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу ОСОБА_1 . Стажування на робочому місці ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу Віхоть ОСОБА_4 . ОСОБА_5 проводити після проходження медичного огляду.

Відповідно до копії картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду від 14.05.2019 ОСОБА_1 протипоказана робота на висоті, робота з електрострумом.

16.05.2019 директор КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» скерував голові ЛКК КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_3 лист з проханням видати висновок ЛКК про можливість працювати на посаді ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу Віхоть М.І.

Згідно з копією довідки ЛКК від 21.05.2019 № 291 ОСОБА_1 за станом здоров`я потребує переводу на іншу роботу, згідно наказу МОЗ України № 246 від 21.05.2007 їй протипоказана робота на висоті, пов`язана з підйомом на висоту та обслуговуванням підіймальних механізмів і рекомендована праця без вищенаведених шкідливих факторів.

Позивачу було скеровано повідомлення КП «ЦМЛ Червоноградської міської ради» № 3032 із пропозицією переведення на вакантні посади молодшої медичної сестри. Проте 24.05.2019 ОСОБА_1 відмовилася від запропонованих посад, що підтверджується копією її заяви.

Наказом в.о. директора КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» ОСОБА_3 № 344-к/тр від 24.05.2019 ОСОБА_1 ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу звільнено з роботи з 24.05.2019 за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Підстава: довідка ЛКК від 21.05.2019 № 291.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Відповідно до роз`яснень, виклалених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв`язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.

Задовольняючи позов в частині поновлення на роботі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачем не подано суду доказів того, що позивач за станом свого здоров`я постійно не може працювати на посаді ліфтера інженерно-технічного та господарсько-обслуговуючого персоналу КП «ЦМЛ Червоноградської міської ради», оскільки невідповідність останньої займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я може бути підставою для звільнення за наявності повної або часткової постійної втрати працездатності, а довідка ЛКК від 21.05.2019 № 291 про таке не свідчить.

Відповідно до п. 2.6. Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затв. Наказом Міністерства охорони здоров`я України 21.05.2007 № 246, періодичність проведення медичних оглядів, фах лікарів, які беруть участь у їх проведенні, перелік необхідних лабораторних, функціональних та інших досліджень, медичні протипоказання допуску до виконання робіт, пов`язані із впливом виробничих факторів, визначені в Переліку шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу, при роботі з якими обов`язкові попередній (періодичні) медичний огляд працівників, наведеному в додатку, 4 та Переліку робіт, для виконання яких є обов`язковим попередній (періодичні) медичний огляд працівників, наведеному в додатку 5.

Відповідно до Переліку робіт для виконання, яких є обов`язковим попередній (періодичний) медичний огляд працівників (додаток №5 до п.2.6 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій) характер таких робіт на висоті, та з обслуговування підіймальних механізмів зазначений в п.1 вказаного переліку з медичними вимогами до стану здоров`я для таких робіт.

Проте, робота ліфтера зазначена в п.1.2 цього Переліку, і саме в цьому пункті є медичні вимоги до ліфтера під час його роботи.

Згідно змісту цього пункту до прийняття на роботу ліфтером протипоказань немає, а вимоги під час роботи не такі, як вимоги до роботи на висоті та з обслуговування підіймальних механізмів.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» , розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що така шкода позивачеві завдана діями відповідача, оскільки позивач втратила частину засобів для існування, що свідчить про необхідність докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя, та визначив розмір шкоди з урахуванням характеру і обсягу заподіяної шкодита з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:04.08.2020

Головуючий

Судді