НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 рокуСправа № 322/662/19

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., розглянув у порядку письмового заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шиша А.Б. у цивільній справі №322/662/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної власності подружжя та поділ майна і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , про встановлення факту окремого проживання та визнання майна особистою власністю,

встановив:

17.08.2020 на адресу Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла заява про відвід судді Шиша А.Б.

Внаслідок того, що суддя перебував у відпустці, заява була розглянута 22.09.2020. За результатами її розгляду винесена ухвала про визнання заяви необґрунтованою, передано питання про відвід для вирішення в порядку, встановленому ст.ст.33, 40 ЦПК України.

Зі змісту заяви випливає, що при організації призначення судових засідань, їх перенесенні чи відкладенні у вказаній цивільній справі були створенні штучні умови для прийняття рішення про залишення первісного позову без розгляду, а отже і скасування заходу забезпечення позову, тому ухвала від 03.08.2020 постановлена незаконно (на думку заявниці). В ухвалі також була зроблена незаконна вказівка про те, що вона в іншій частині ані ж рішення про скасування заходів заходу забезпечення позову (тобто рішення про залишення позову без розгляду) не оскаржується, тоді як відповідно до п.16 ч.1 ст.353 ЦПК України такого роду ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку. Крім цього, на переконання заявниці суд незаконно призначив наступні судові засідання для розгляду справи на 11.08.2020 і 30.09.2020 без повідомлення позивачки і її представника.

У відповідності до ч.8 ст.40 ЦПК України питання про відвід суд вирішує без повідомлення учасників справи, а тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація технічними засобами судового засідання не проводилась.

Розглянувши матеріали додані до клопотання, дослідивши рух справи за допомогою системи документообігу суду було встановлено наступне.

04.06.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної власності подружжя та поділ майна.

Ухвалами судді від 11.06.2019 відкрито провадження у справі за цим позовом, задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт на вказане у заяві майно.

01.07.2019 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , про встановлення факту окремого проживання та визнання майна особистою власністю.

Ухвалою суду від 05.08.2019 обидва позови об`єднані в одне провадження.

Ухвалами суду від 05.08.2019, 30.09.2020, 06.02.2020, 20.05.2020, 15.06.2020 і 25.06.2020 задовольнялись клопотання представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_4 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Корольовським районним судом м. Житомира.

Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду на 25.06.2020.

23.06.2020 надійшло клопотання від ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи призначеного на 25.06.2020.

Причини відкладення судових засідань з 25.06.2020 на 09.07.2020 і з 09.07.2020 на 03.08.2020 в системі документообігу суду не зазначені.

Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної власності подружжя та поділ майна, залишено без розгляду, скасовано арешт. В ухвалі зазначені мотиви через, які суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду (вказані причини відкладення чи перенесення розгляду справи, висвітлені питання щодо заявлених клопотань представника позивачки тощо).

В резолютивній частині ухвали дійсно зазначено, що в частині скасування заходів забезпечення позову вона може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її виготовлення в повному обсязі; в іншій частині ухвала окремому оскарженню від рішення суду не підлягає.

19.08.2020 на адресу Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла апеляційна скарга позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 на вказану ухвалу (скарга датована 14.08.2020).

02.09.2020 на адресу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_4 до суду надійшли клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, і про зупинення провадження у справі.

Рішення щодо останніх клопотань не прийнято (принаймні відомості про це відсутні в системі документообігу суду).

При вирішенні заяви про відвід, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За приписами ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд, який розглядає заяву про відвід не має механізмів для належної перевірки доводів заявниці в контексті можливого створення штучних умов для прийняття рішення про залишення первісного позову без розгляду. Сам по собі дзвінок з телефонного номеру суду на номер представника позивачки не може беззаперечно свідчити про вчинення тих дій про, які стверджує заявниця (начебто повідомлення секретаря про відсутність потреби з`являтися в суд).

Крім цього питання, які можуть бути предметом дисциплінарної відповідальності (це питання також випливає зі змісту заяви), суд, який розглядає заяву про відвід не має повноважень розглядати, оскільки вирішення такого роду питань віднесені до компетенції дисциплінарних палат Вищої ради правосуддя.

Інші ж обставини наведені заявницею (призначення судового розгляду на певні дати, винесення ухвали від 03.08.2020 і мотиви судового рішення), відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України не можуть бути визнаними підставою для відводу, натомість можуть бути предметом апеляційного розгляду.

Виходячи з наведеного, враховуючи вказані положення процесуального кодексу, суд дійшов висновку про те, що наведені заявницею обставини не можна визнати такими, що на теперішній час вказують на пряму чи побічну заінтересованість судді у результаті розгляду справи, чи, викликають сумнів в його неупередженості або об`єктивності, тому підстав для задоволення заяви не вбачається.

Керуючись ст.ст.33, 36, 40, 214 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 про відвід судді Шиша А.Б. у цивільній справі №322/662/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної власності подружжя та поділ майна і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , про встановлення факту окремого проживання та визнання майна особистою власністю - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.О. Губанов