Провадження №2/521/912/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Феслер О.С.

розглянувши у відкритомусудовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29 січня 1983 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачкою не склалися через різні погляди на сімейне життя, через це вони перестали розуміти один одного, було втрачене почуття поваги та довіри, сім`я фактично розпалася. Позивач переконаний, що їх подальше спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу не можливо, суперечило б їх інтересам.

У судове засідання 04 лютого 2020 року позивач не з`явився, подав заяву до канцелярії суду, де зазначив, що підтримує свої позовні вимоги, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання 04 лютого 2020 року не прибула, надала заяву до канцелярії суду, де зазначила, що визнає позовні вимоги, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу в її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що 29 січня 1983 року сторони уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 97.

Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має.

Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося з причини різних характерів, сторони проживають окремо, подружні стосунки припинено, спільне господарство не ведеться.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

При дослідженні судом фактичних взаємин між позивачкою та відповідачем, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

Пленум Верховного Суду України Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя звернув увагу суду, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставин справи. Якщо після призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припинені шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Суд, з врахуванням того, що примирення сторін не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, приймає рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 92, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 3, 24, 105, 110, 112,113,115 Сімейного кодексу суд,

В И Р І Ш И В:

Шлюб зареєстрований 29 січня 1983 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 97 між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити « ОСОБА_5 ».

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 115 СК України).

Рішення суду може бути оскаржене учасниками процесу до апеляційного суду Одеської області в тридцятиденний термін.

Повний тест рішення складено 04.02.2020 року.

Головуючий: І.О. Поліщук

04.02.20