Єдиний унікальний номер 226/3416/19
Номер провадження 22-ц/804/2534/20
Номер провадження 22-ц/804/2534/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Азевича В.Б., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 травня 2020 року (ухваленого під головуванням судді Петуніна І.В. у м. Мирнограді Донецької області, повний текст судового рішення складено 12 травня 2020 року) у цивільній справі №226/3416/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 17 липня 2019 року належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 було залито водою через несправність кранів з холодною водою у відповідача, який мешкає поверхом вище та є власником квартири АДРЕСА_2 . В результаті затоплення квартири їй спричинена матеріальна шкода в сумі 51018,13 грн.

Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири в сумі 51018,13 грн. та суму понесених судових витрат 7958,14 грн.

Рішенням Димитровського міського суду від 06 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у сумі 51 018, 13 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 400 грн; судовий збір у сумі 768,40 грн; витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 3773,05 грн; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду у сумі 308 грн, всього 7249,45 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невірне дослідження доказів і неповне та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи.

Вважає, що акт огляду квартири АДРЕСА_3 містить у собі протиріччя, а саме при встановленні факту залиття кімнат вказується на несправний кран та їх залиття зі слів мешканців, а потім про суху підлогу у квартирі. Крім того, у відповідача виникає сумнів щодо неупередженості комісії, яка оглядала квартиру АДРЕСА_3 через відсутність додаткового свідка у складі комісії та залиття квартири АДРЕСА_4 саме 17 липня 2019 року, оскільки звернення до поліції датоване 23 липня 2019 року.

Проміжок часу між актом обстеження у липні 2019 року та висновком від 03.09.2019 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження складає майже два місяці, що не дає можливість вважати доведеним факт опрацювання оцінювачем лише тих наслідків пошкодження майна, які утворились в результаті залиття квартири АДРЕСА_4 .

Відповідач не погоджується із твердженням експерта про причини пошкодження квартири АДРЕСА_4 та зазначає, що мешканці квартири АДРЕСА_3 не надавали жодної інформації із приводу несправного крану на кухні та експертом не досліджувався вказаний кран.

Апелянт вважає, що суми зазначені в експертному висновку від 03.09.2019 року, не відповідають дійсності та не підтверджені доказами. Крім того експертом вказані суми збитку визначені із урахуванням податку на додану вартість, однак матеріали справи не містять відомостей щодо виконання відновлювальних робіт у квартирі ОСОБА_2 ..

Вважає, що надані позивачем відеоматеріали не підтверджують факт того, що затоплення сталось саме 17.07.2019 року та через несправність крану у квартирі АДРЕСА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване. Вважає, що акти, які були складені комісією з приводу затоплення квартири АДРЕСА_4 є належними та допустимими доказами затоплення її квартири через халатне користування краном холодної води мешканцями квартири АДРЕСА_3 .

Суд першої інстанції надав висновку експерта належну оцінку, а доводи викладені в апеляційній скарзі щодо його неправильності є надуманими. Крім того у разі незгоди із цим висновком відповідач не був позбавлений права на подачу клопотання про призначення судом повторної судової експертизи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 51 018,13 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін в силу закону.

Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за його участю. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Отже, розгляд цивільної справи у суді апеляційній інстанції у порядку спрощеного позовного провадження є загальним правилом, визначеним у ЦПК України, відповідно до якого передбачено розгляд малозначних справ із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб без повідомлення учасників справи.

Донецький апеляційний суд перевіряє в межах апеляційної скарги у цій справі аргументи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права і не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. ОСОБА_2 не представила переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зокрема, коли питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

З огляду на зазначене та враховуючи, що для повного та всебічного встановлення обставин справи не вбачається необхідність проведення судового засідання з повідомленням сторін, справу пизначено до розгляду в поярдку спрощеного провадження.

Таким чином, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.12.2006 року.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 17.07.2019 року,складеного комісією членів правління ОСББ240/2, виявлено сліди затікання (затоплення квартири) залу, кухні, ванної, коридору. Причиною затоплення квартири є халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_3 цього ж будинку, які мешкають поверхом вище, до користування холодною водою та несправність крану на кухні (а. с. 16).

Відповідно до акту обстеження квартири АДРЕСА_2 від 17.07.2019, зі слів мешканців квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з несправністю крану на кухні залита підлога залу, кухні, ванної, коридору. Причиною затоплення квартири зазначено халатне відношення мешканців квартири до користування краном холодної води на кухні, несправність крану на кухні. Даний акт мешканці квартири АДРЕСА_3 отримувати відмовились, але згодом, 01.08.2019 року отримали його в присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а. с. 17).

Згідно з висновком Донецького НДІСЕ № 4091 від 03.09.2019 року пошкодження,виявлені під час огляду,збігаються з пошкодженнями,що зазначені в акті результатів огляду квартири АДРЕСА_4 від 17 липня 2019 року та зафіксовані у фото таблиці №1. Причинно- наслідковим зв`язком пошкоджень в квартирі АДРЕСА_4 є причини, які вказані в акті залиття. Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення встановлених пошкоджень, внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_5 , 2/17 складає 51018,13 грн разом з ПДВ (а. с. 19-33).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів факт залиття квартири, протиправності дій відповідача, а відповідач не довів відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Такі висновки відповідають встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частини другої статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до положень частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина перша та друга статті 1166 ЦК України).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту залиття квартири АДРЕСА_4 із вини мешканців квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 надані до суду першої інстанції копії актів результатів огляду квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_3 та висновки судового експерта. Зазначені докази не спростовані відповідачем. Суд першої інстанції правильно визнав їх належними та допустимими доказами в справі.

Встановивши на підставі актів огляду квартир АДРЕСА_4 та №20 від 17 липня 2019 року факт залиття квартири позивача внаслідок халатного відношення мешканців кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 у користуванні холодною водою в квартирі відповідача, розміщеній поверхом вище, та відсутності доказів того, що спричинена цим шкода завдана не з вини ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу матеріальної шкоди, завданої в результаті такого залиття.

При цьому суд першої інстанції визнав належними доказами складені комісією об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «40/2» з участю мешканців квартири позивача та відповідача акти, оскільки останні містять всю необхідну інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття та його причини, завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей), особу, винну у завданні шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на фіктивність цього акту є лише припущенням.

Той факт, що під час складання акту про огляд квартири АДРЕСА_3 не був присутній сторонній свідок, як в квартирі АДРЕСА_4 , не свідчить про недопустимість цього доказу та не спростовує факту залиття квартири позивача з квартири відповідача.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини завдавача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності своєї вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Встановивши, що позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що завдані позивачу збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, як власника квартири АДРЕСА_3 з підстав, передбачених статтею 1166 ЦК України.

Належним доказом розміру матеріальної шкоди може слугувати, наприклад, висновок експертизи, кошторис складений відповідною будівельною організацією (зазначені висновки містяться в ухвалах ВССУ від 16 листопада 2016р. у справі № 644/11576/15-ц; від 31 травня 2017 року у справі № 761/10016/13-ц; від 17 серпня 2017 у справі № 667/8086/15-ц).

На підтвердження розміру матеріальних збитків позивач надав висновок №4091 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 03.09.2019 року про вартість ремонтно-відновлювальних робіт у результаті залиття житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_6 , договірну ціну та локальний кошторис.

Будівельні норми, які встановлюють основні правила визначення вартості нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення будинків, будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів закріплені у ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 25.08.2015 р. №927/112074.

Локальний кошторис та договірна ціна разом із висновком №4091, надані судовим експертом ОСОБА_5 відповідає цим правилам та містить розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі АДРЕСА_4 після залиття, які базуються на нормативно-розрахункових показниках і поточних цінах трудових та матеріально-технічних ресурсів. А також у повній мірі відповідають обсягу пошкодженого внаслідок залиття майна, встановленого у актах обстеження.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування відомостей, що містяться в зазначених документах.

Крім того, не погоджуючись із розрахунками щодо розміру матеріальної шкоди, які надав позивач, відповідач не заявляв в суді першої інстанції клопотання про проведення експертизи для визначення завданої залиттям квартири шкоди, а тому суд першої інстанції правомірно виходив із наданих позивачем доказів.

У зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку, що відшкодуванню підлягає шкода, яка розрахована на підставі вищевказаного висновку №4091 договірної ціни та локального кошторису.

Однак, відповідно до вимог ст. 22 та 1166 ЦК України відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, вартість матеріальних збитків, тобто без врахування податку на додану вартість.

Водночас, вказаними документами визначена вартість ремонтних робіт у розмірі 51 018,13 грн з урахуванням податку на додану вартість в сумі 8503,02 грн..

Податок на додану вартість (ПДВ) це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент). Розміри ставок податку визначає Податковий кодекс України та платники якого є юридичні та фізичні особи, які здійснюють від свого імені виробничу або іншу підприємницьку діяльність на території України залежно від форм власності.

Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що ремонт квартири позивачки проведений юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, які є платниками податку на додану вартість, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода без урахування податку на додану вартість в розмірі 42515,11 грн. (а.с. 22).

На зазначене не звернув уваги суд першої інстанції. А тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми стягнення матеріальної шкоди з 51 018,13 грн на 42 515,11 грн.

Доводи про те,що ОСОБА_2 звернулася до поліції про притягнення відповідача до відповідальності за залиття квартири лише 23 липня 2019 року,що ставить під сумнів факт затоплення її квартири 17 липня 2019 року, є безпідставними, оскільки дата звернення не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо обставин справи.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із частини 13 ст. 141 ЦПК України вбачається, що у випадку коли суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем доведені понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2400,00 грн; судовий збір у сумі 768,40 грн; витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 3773,05 грн; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду у сумі 308,00 грн, а всього на загальну суму 7249,45 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а саме у розмірі 83,33%, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу

допомогу у сумі 1999,92 грн; судовий збір у сумі 640,31 грн; витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 3144,08 грн; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду у сумі 256,66 грн, які сумарно складають 6040,97 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що при подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1 152,60 грн, з яких 192,14 грн., підлягає відшкодуванню позивачем відповідачу виходячи із пропорційності до розміру відмовлених позовних вимог (16,67%)

Відповідно до п. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, виходячи з пропорційності розподілу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у сумі 5848,83 грн (6040,97 грн 192,14 грн).

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 51 018,13 грн. і справа є малозначною в силу закону, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Димитровського міського суду від 06 травня 2020 року змінити в частині розміру стягнутої матеріальної шкоди та судових витрат.

Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири з 51 018,13 грн. до 42 515,11 грн.(сорок дві тисячі п`ятьсот п`ятнадцять грн.)11 копійок.

Зменшити розмір судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у загальному розмірі з 7249,45 грн. до 5 848,83 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: