Справа № 357/1218/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря- Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Київ ), про встановлення факту народження дитини, -

В С Т А Н О В И В :

03 лютого 2020 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Київ ), посилаючись на наступні обставини.

Вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у м. Севастополі.

У 2019 році свідоцтво про народження ОСОБА_2 , серія НОМЕР_1 , видане 11.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі, Автономна Республіка Крим було втрачено.

Звернувшись до Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Київ ) з питання отримання свідоцтва про народження, їй було відмовлено та повідомлено, що в процесі аналізу документів, наданих заявником, свідчить, що пред`явлений документ, виданий 11 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у місті Севастополі. Однак, 27 квітня 2014 року по теперішній час органи державної влади України не здійснюють свої повноваження на тимчасово окупованій території ( ст. 9 пп. 2, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який набрав чинності 27 квітня 2014 року ). У проведенні державної реєстрації народження на підставі пред`явлених документів було відмовлено.

Неможливо провести державну реєстрацію, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Зазначене місце народження є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України.

Встановлення факту народження необхідно їй для отримання свідоцтва про народження доньки ОСОБА_2 .

Просила суд встановити факт того, що громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою та фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 народжено ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Севастополі дитину жіночої статі ОСОБА_2 , з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про народження. Розглянути заяву про встановлення факту народження невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Справу розглядати без участі заявника.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, в заяві про встановлення факту народження дитини просила справу розглядати без участі заявника.

Представник зацікавленої особи Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Київ ) в судове засідання не з`явився, надійшла заява до суду, отримана 04.02.2020 року за вх. № 4111 про розгляд справи без участі представника відділу та винесення рішення згідно діючого законодавства.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану фату народження.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

З наявного в матеріалах справа свідоцтва про народження, виданого 11 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарівського районного управління Юстиції у м. Севастополі вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Севастополі, батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

21 грудня 2019 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження.

Відмовою у проведення державної реєстрації народження слугувало те, що пред`явлений документ, а саме вищезазначене свідоцтво про народження, видане на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження.

Отже, місцем народження дитини є тимчасово окупована територія України.

Крім того, з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану, дата формування 19 грудня 2019 року вбачається, що за період з 06 травня 2014 року по 19 грудня 2019 року, за результатами проведеної перевірки актовий запис про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено.

Відповідно до п.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» від 15 квітня 2014 року, територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією.

Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації народження її сина.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 рік, ратифікованою Постановою ВР України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, яка зареєстрована за аресою: у АДРЕСА_2 перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб від 15 листопада 2013 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області народила дитину у м. Севастополі, Автономної Республіки Крим, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11 липня 2014 року, яке відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ є недійсним і не створює правових наслідків.

З довідки № 2291 про реєстрацію особи громадянином України, виданого 13 березня 2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та підписано першим заступником керівника територіального органу ДМС України про те, що згідно з рішенням УДМС України в Київській області від 13.03.2015 року вона набула громадянства України на підставі частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України». Відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з 06.05.2014 року. Довідка видана до 1-АС № 059919 від 11.07.2014 року і є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема,"Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема,"Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений випадок полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Відповідно до п.п. 8 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» затверджених наказом міністерства юстиції України від 18.10.2000р. № 52/5 (із змінами та доповненнями) реєстрація народження проводиться органом реєстрації актів цивільного стану за усною чи письмовою заявою батьків дитини чи одного з них.

Згідно до п.п. 13 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» батько й мати, які перебувають у шлюбі, записуються батьками в книзі реєстрації актів про народження за заявою будь-кого з них.

Відповідно до ч. 4. ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованої території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Разом з тим, вирішуючи дану справу, суд бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особина тимчасово окупованій території України», в якому містяться роз`яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно дост.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України ОСОБА_1 свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 144 СК України, ст. ст. 6-10, 12-19, 81, 89, 107, 293, 295-296, 315-317, 353, 353, 430 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,ст. 7 Закону України «Про громадянство України», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Київ ), про встановлення факту народження дитини, - задовольнити.

Встановити факт того, що громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 народжено ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Севастополі Автономної Республіки Крим дитину жіночої статті ОСОБА_2 , батько дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин Російської Федерації, місто Москва, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про народження.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 317 ЦПК України оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 04 лютого 2020 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов