Справа № 583/3073/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Шаміладзе В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Кутового Я.А.,

представників відповідача Огреба М.А., Блінової С.О. ,

третьої особи Біленка І.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз», третя особа первинна профспілкова організація нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз», про визнання незаконним переміщення, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2019 року та доповнивши і збільшивши вимоги заявою від 23.09.2019 р., позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом прохаючи:

поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду встановлений ст. 233 КЗпП України щодо визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 98 АГП від 15.02.2018 року про ліквідацію відділів та посад;

визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 98- АГП від 15.02.2018 року про ліквідацію відділів та посад в частині ліквідації та виведення зі штату посади економіста із збуту 2 категорії та подальшого проведення попередження працівника про наступне вивільнення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України;

поновити пропущений із поважних причин строк звернення до суду із зазначеним позовом встановлений ст. 233 КЗпП щодо визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 18 від 10 квітня 2019 року «Про зміну істотних умов праці»;

визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 18 від 10 квітня 2019 року «Про зміну істотних умов праці»;

визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 425-к/тр від 20 червня 2019 року «Про припинення трудового договору (контракту)»;

поновити її на посаді економіста в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта»;

стягнути з відповідача ПАТ «Укрнафта», в особі структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» на її користь 100000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди;

стягнути з відповідача ПАТ «Укрнафта», в особі структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» на її користь 59653 (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят три) гривні 40 копійок не виплаченої заробітної плати;

стягнути з відповідача ПАТ «Укрнафта» на її користь оплату за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячної заробітної плати починаючи із 21.06.2019 року в розмірі 13348 грн. 80 коп. за один календарний місяць, без врахування сплачених податків та зборів.

Свої вимоги мотивує тим, що 26 травня 1998 року вона була прийнята на посаду бухгалтера у цех по виробництву сільськогосподарської продукції Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта». Про вказане свідчить відповідний наказ № 153 від 25.05.1998 року. 06 листопада 2000 року її було переведено на цьому ж підприємстві обліковцем складу № 1 бази матеріально-технічного постачання, про це свідчить відповідний наказ по підприємству № 215 від 03.11.2000 року. 06 лютого 2003 року її знову було переведено у межах цього ж підприємства техніком І категорії в проектно - кошторисне бюро, про що свідчить відповідний наказ по підприємству № 44 від 06.02.2003 року. 25 червня 2004 року вона закінчила Харківський національний автомобільно-дорожній університет і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Економіка підприємства» та здобула кваліфікацію спеціаліста з економіки підприємства, про що свідчить виданий їй диплом спеціаліста НОМЕР_2. 17 жовтня 2005 року її було переведено у межах одного підприємства на посаду економіста 2 категорії з фінансової роботи фінансового відділу, про що свідчить відповідний наказ по підприємству № 190 від 17.10.2005 року. 22 грудня 2006 року її було переведено в межах одного підприємства на посаду економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу, про що свідчить наказ № 219 від 22 грудня 2006 року.

Починаючи з 2018 року у неї погіршилися взаємовідносини з керівництвом відокремленого структурного підрозділу юридичної особи ПАТ «Укрнафта», де безпосередньо працювала, а саме - із керівництвом НГВУ «Охтирканафтогаз», яке почало примушувати написати власну заву про звільнення із займаної посади.

Так, відповідно до наказу голови правління ПАТ «Укрнафта» у відокремленому структурному підрозділі НГВУ «Охтирканафтогаз», де вона працювала, починаючи з 01 квітня 2018 року, а потім повторно із 01 квітня 2019 року, всім працівникам було збільшено в два етапи розміри посадових окладів. За один етап підвищення розмір заробітної плати працівника підвищувався від 20 до 40 %.

Не зважаючи на загальне підвищення посадових окладів всім працівникам підприємства, їй особисто без будь-якої на те причини було відмовлено у збільшенні розміру посадового окладу, чим було порушено права та інтереси, а також не виконано сам наказ Голови правління ПАТ «Укрнафта». Позиція безпосереднього керівництва зводилася до того, щоб змусити її під тиском написати заяву про звільнення із займаної посади. Вона не зважаючи на такі незаконні вимоги та утиски відмовилася написати заяву про власне звільнення.

Розмір її посадового окладу станом на 01 квітня 2018 року становив - 10 300 гривень. При виконанні першого наказу голови правління ПАТ «Укрнафта» про підвищення посадових окладів її заробітна плата повинна була зрости мінімум на 35 % і становити - 12 360 гривень, а починаючи з 01 квітня 2019 року її заробітна плата знову повинна була зрости на 40 % і вже становити - 16 686 гривень. В той же час, через незаконні дії керівництва НГВУ «Охтирканафтогаз» належний їй розмір заробітної плати виплачений не був, що змушує звертатися до суду з вимогою про стягнення з відповідача на її користь розміру не виплаченої частини заробітної плати.

Після цього, керівництвом структурного підрозділу відповідача було прийняте рішення створити для неї безпосередньо вже дискримінаційні умови праці, під тиском яких вимушена буде написати власноручно заяву про своє звільнення.

Так, починаючи з 06 грудня 2018 року її умисно було відсторонено (без будь якої на те причини) від виконання власних посадових обов`язків та переведено із кабінету де було сформоване робоче місце в окрему ізольовану кімнату без опалення, із одним лише стільцем, яку спеціально було орендовано для здійснення тортур над непокірними працівниками та розташовану в колишньому покинутому адміністративному корпусі Управління бурових робіт ПАТ «Укрнафта». Її було примушено сидіти у цій холодній ізольованій від суспільства кімнаті на одному стільці цілий день, принижуючи таким чином її честь та гідність, змушуючи під тиском написати заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням.

Такі тортури та приниження були свідомо створені для неї керівництвом структурного підрозділу відповідача НГВУ «Охтирканафтогаз» виключно для того, щоб змусити добровільно написати заяву про звільнення за власним бажанням. Через вчинені керівництвом структурного підрозділу фізичні тортури та знущання, у неї відразу погіршилося самопочуття, почала боліти голова, через спричинені нервові переживання не могла спокійно спати вночі. Крім цього, через неймовірний холод в кімнаті де її змушували сидіти цілий день, почала часто хворіти на респіраторні та простудні захворювання, через що вимушена була ходити на лікарняні та купувати дороговартісні ліки, щоб хоч якось відновлювати підірване умисними діями відповідача власне здоров`я.

Окрім морального приниження та знущань, також зазнавала ще й фізичних тортур (замерзала від холоду, у неї боліли суглоби, нирки та інші органи). Всі ці знущання та тортури були спеціально створені та застосовані проти неї керівництвом структурного підрозділу відповідача з метою примушування до звільнення.

Крім цього, їй за увесь час проведений у фактичному карцері було умисно, з метою завдати ще більшого болю та страждань, зменшено наполовину розмір заробітної плати. Керівництво структурного підрозділу відповідача називає такі незаконні дії як простій (відсторонення працівника від роботи). Через таке безпідставне зменшення керівництвом структурного підрозділу відповідача її заробітної плати, не могла дозволити собі купити, а ні дорого вартісні ліки, які потребувала, а ні нормального харчування.

Під час перебування під впливом створених для неї тортур та знущань 14 лютого 2019 року від в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова їй була надана офіційна письмова пропозиція розірвати трудовий договір за угодою сторін, згідно пункту 1 ст. 36 КЗпП України. Вказана пропозиція була вмотивована виключно тим, що для неї особисто на цьому підприємстві (фактично після 21 року безперервної самовідданої роботи) вже немає місця. Коли попросила пояснити, які саме ділові якості не подобаються керівництву, то їй пояснили, що вона їм не подобається особисто, як співробітник.

За весь досить тривалий час роботи у НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», а це фактично 21 рік безперервного трудового стажу, вона не мала жодного зауваження від свого керівництва щодо якості виконуваної роботи, не мала за весь цей досить тривалий час роботи жодної догани, що свідчить про її високі ділові якості та професіоналізм в роботі. Проте, через особисту не приязнь до неї керівництва структурного підрозділу відповідача їй було створено нестерпні умови виключно для примушування добровільно написати заяву про звільнення за власним бажанням.

30 листопада 2017 року Головою Правління ПАТ «Укрнафта» М. Роллінс було видано Наказ № 189 від 30 листопада 2017 року про зміни в структурі апарату управління, відповідно до якого з 01 грудня 2017 року в апараті управління ПАТ «Укрнафта» було створено казначейство до складу якого включити службу казначейства (Схід) в департаменті взаєморозрахунку створити службу взаєморозрахунку (Схід). Відповідно до пункту 2 вказаного наказу було доручено організувати внесення відповідних змін до організаційної структури та штатного розпису апарату управління ПАТ «Укрнафта», та з дотриманням чинного законодавства провести переведення (переміщення) працівників.

Отже зміст досліджуваного наказу вказує на те, що всі працівники мають бути не звільнені, та їх посади ліквідовані, а саме переведені або переміщені до нових підрозділів підприємства.

В той же час, в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» С.В. Наслєдніков не зважаючи на пряму вказівку його керівництва не звільняти людей, ліквідуючи їх посади, а лише їх перевести (перемістити) до нових підрозділів, виніс незаконний наказ № 98 АГП від 15 лютого 2018 року, відповідно до якого за власним рішенням ліквідував фінансовий відділ до складу якого входили такі особи: начальник Убоженко С. М, заступник Кононюк Н.Б , співробітники: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , та скоротив при цьому вибірково лише одну посаду економіста зі збуту 2 категорії, надавши розпорядження у пункті 2.5 цього наказу провести попередження працівників про наступне вивільнення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці - скорочення посад працівників відповідно до ст. 49-2 КЗпП України.

Не погоджується із вказаним наказом в частині вибіркового скорочення та вивільнення виключно її посади економіста зі збуту 2 категорії. Так, відповідно до повноважень, які надані в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» С.В. Наслєднікову передбачені розділом 6 Положення «Про нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» останній не має повноважень змінювати (скорочувати) штатний розпис, ліквідовувати відділи та посади без відповідного погодження Голови правління ПАТ «Укрнафта». Наказ не є погодженим Головою правління ПАТ «Укрнафта» та суперечить вимогам наказу № 189 від 30 листопада 2017 року. Крім цього, вказаний наказ в частині ліквідації посади економіста зі збуту 2 категорії прийнятий з порушенням пункту 2.34, пунктів 3.3 Колективного договору без погодження з профспілковою організацією. Так, зокрема відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» зобов`язують роботодавця проводи консультації та узгоджувати з профспілками заходи щодо звільнення працівників. Відповідно до приписів ст. 86 КЗпП України роботодавець зобов`язаний погоджувати із профспілковою організацією перегляд норм праці в тому числі і чисельність працівників, чого дотримано не було.

10 квітня 2019 року керівництвом структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» без погодження з юридичною особою ПАТ «Укрнафта» без будь-яких належних та допустимих підстав та умов з метою порушення її прав та свобод незаконно винесено наказ № 18 «Про зміну істотних умов праці». Вважає, що наказ № 18 від 10 квітня 2019 року є незаконним та необґрунтованим і таким що підлягає скасуванню виходячи з наступного. Так, сутність наказу про зміну істотних умов праці полягає виключно у пошуку приводу для її звільнення. На підприємстві НГВУ «Охтирканафтогаз» є вільні робочі місця, на які на протязі 2019 року було прийнято чимало нових людей з вулиці, які жодного дня у своєму житті не працювали у нафтовидобувній промисловості. В той же час, для неї за умови фактичного набору нових людей чомусь немає місця. Формально їй пропонували принижуючи або місця у інших структурних підрозділах ПАТ «Укрнафта», куди вона ані доїхати, ані добратися фізично не зможе, або тимчасові посади осіб що перебувають у декретній відпустці і збираються вийти після декрету на свої робочі місця, або робітничі посади слюсарів ремонтників, чи механіків, які не відповідають її рівню освіти та кваліфікації. В той же час на посади, які відповідають її рівню освіти та кваліфікації демонстративно приймали сторонніх осіб, а їй повідомляли що ці посади вже зайняті іншими особами.

Таким чином, підставою для зміни істотних умов праці згідно до наказу № 18 стала виключно ліквідація лише її посади в організаційній структурі підприємства, а не визначені законом відповідні правові підстави. В результаті таких змін організація роботи праці всіх інших економістів НГВУ «Охтирканафтогаз» взагалі не змінилася. Таким чином, всі ці зміни істотних умов праці торкнулися лише особисто її, одного економіста НГВУ «Охтирканафтогаз», а всі інші економісти підприємства продовжують виконувати покладені на них посадові обов`язки і їхні умови праці не погіршились.

В той же час, як їй відомо, профспілковий комітет не надавав згоди роботодавцю на зміну істотних умов праці, які полягали виключно у виведенні зі штату структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» посади економіста зі збуту 2-гої категорії, а отже вказаний наказ є таким, що підлягає скасуванню як незаконний.

Як було вказано профспілковою організацією у Постанові від 23 травня 2019 року №25-1 при обговоренні питання надання згоди на звільнення ОСОБА_1 у наказі НГВУ «Охтирканафтогаз» йдеться про зміни у штатному розписі НГВУ (виведення зі штату економіста зі збуту 2-ої категорії) в той же час, такі зміни можуть відбуватися виключно зі згоди голови правління ПАТ «Укрнафта» та внесення відповідних змін Правлінням ПАТ «Укрнафта» до штатного розпису відокремленого структурного підрозділу, яким є НГВУ «Охтирканафтогаз», а оскільки таких змін не відбулося, то вказаний наказ є незаконним та неправомірним і документально необґрунтованим.

Так, відповідно до приписів п.п. 11 п. 9.3.6 Статуту ПАТ «Укрнафта» виключно голова правління ПАТ «Укрнафта» затверджує штатні розписи трудових колективів підприємства та вносить до них зміни. В той же час, чинне положення про відокремлений структурний підрозділ ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Охтирканафтогаз» не містить повноважень та прав в.о начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» С.В. Наследнікова вносити зміни за своїм бажанням до штатного розпису структурного підрозділу.

За таких умов і за відсутності згоди профспілкового комітету на зміну істотних умов праці наказ № 18 від 10.04.2019 року «Про зміну істотних умов праці» є незаконним, неправомірним і таким що підлягає скасуванню.

20 червня 2019 року її було ознайомлено з наказом № 425-к/тр «Про припинення трудового договору (контракту)» від 20.06.2019 року. В змісті вказаного наказу вказується про те, що її було звільнено із 20 червня 2019 року з посади економіста із збуту 2 категорії через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, передбачених іншим наказом № 18 від 10 квітня 2019 року «Про зміну істотних умов праці» згідно пункту 6 ст. 36 КЗпП України.

Як вбачається зі змісту вказаного наказу, днем звільнення зазначено 20 червня 2019 року, в той же час, станом на 20 червня 2019 року підприємство не виконало вимог закону та не розрахувалося із нею у день звільнення. Вона не погоджується з прийнятим керівництвом НГВУ «Охтирканафтогаз» наказом № 425-к/тр про припинення трудового договору (контракту) від 20.06.2019 року, вважає його незаконним та необґрунтованим і таким що підлягає скасуванню.

Їй не було запропоновано відповідачем іншої посади, яка відповідає рівню освіти та кваліфікації. Вона не відмовлялася від запропонованої посади, власної заяви про відмову від переведення на іншу посаду не подавала.

На час звільнення, мешкає разом із сином ІНФОРМАЦІЯ_1 . У своїй родині фактично являється єдиним годувальником. Крім сина, також допомагає та утримує свою стареньку матір і являється для неї єдиною опорою та підтримкою.

Відповідно до приписів ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, в сім`ї яких не має інших працівників із самостійним заробітком, працівникам із тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві.

В той же час, керівництвом структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» всі ці умови не було враховано та, на переконання позивачки, прийнято неправомірне та незаконне рішення про її звільнення із займаної посади економіста, що є підставою для визнання незаконним та скасування наказу № 425-к/тр «Про припинення трудового договору (контракту)». Таким чином, вважає незаконним наказ № 425-к/тр «Про припинення трудового договору (контракту)» від 20.06.2019 року, який підлягає скасуванню, а вона має бути поновлена на посаді економіста НГВУ «Охтирканафтогаз» зі стягненням на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, умисне порушення її трудових прав глибоко вразило та завдало їй моральної шкоди у вигляді душевних страждань, які зазнала через протиправну поведінку щодо себе, приниження честі і гідності, створення нестерпних умов праці, погіршення стану здоров`я, вимушених змін у її житті та неможливості професійно себе реалізувати. Маючи складну ситуацію в особистому житті, проживає одна без чоловіка разом із сином, має на утриманні стареньку матір, про що неодноразово повідомляла своє керівництво, залишилась без заробітку і перебуває в складному матеріальному становищі, що спричинило пов`язані з цим негативні зміни в її житті.

Розмір завданої неправомірними діями відповідача моральної шкоди оцінює в 100 000 (сто тисяч) гривень, оскільки право на працю є конституційним правом, яке охороняється Конституцією України, законами України, та Конвенцією із захисту прав людини і основоположних свобод і такий розмір відшкодування є адекватним розміром серйозності порушень закону, моїм стражданням, статусу роботодавця та з превентивних міркувань, оскільки стримує відповідача від майбутніх аналогічних порушень.

У визначений судом строк від представника відповідача - адвоката Блінової С.О. надійшов відзив на позовну заяву, за яким, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача, остання просила відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що 30.11.2017 року наказом Голови Правління № 189 «Про зміни в структурі апарату управління ПАТ «Укрнафта», з метою вдосконалення структури ПАТ «Укрнафта», підвищення ефективності та продуктивності праці з 01.12.2017 року в апараті управління ПАТ «Укрнафта», серед іншого, було створено службу казначейства (Схід), службу взаєморозрахунків (Схід), службу бюджетування та управлінської звітності (Схід), з дорученням заступнику Голови Правління організувати внесення відповідних змін до організаційної структури ПАТ «Укрнафта» та з проведенням переведення (переміщення) працівників.

Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 98-АГП від 15.02.2018 року «Про оптимізацію організаційної структури, чисельності персоналу», проведено зміни в організаційній структурі НГВУ «Охтирканафтогаз», а саме з 20.05.2018 року ліквідовано відділи, зокрема, фінансовий відділ та виведено посади - економіста зі збуту 2 категорії, яку обіймала ОСОБА_1 та економіста з фінансової роботи.

Головою Правління ПАТ «Укрнафта» затверджено організаційну структуру НГВУ «Охтирканафтогаз», яка вводиться з 21.05.2018 року, у цій структурі відсутній фінансовий відділ.

Видаючи наказ № 189, затверджуючи організаційну структуру НГВУ «Охтирканафтогаз», ПАТ «Укрнафта» реалізувало своє право визначене положеннями статті 64 Господарського Кодексу України, відповідно до якої підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу № 98 АГП від 15.02.2018 року в частині ліквідації та виведення зі штату посади економіста із збуту 2 категорії, та подальшого попередження працівника про наступне вивільнення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України не є належним способом захисту її прав, а є втручанням в господарську діяльність відповідача, що заборонено статтею 65 ГК України. На сьогоднішній день зазначені вище накази є чинними, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 3 ст. 32 КЗпП України, допускається зміна істотних умов праці позивачки при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

У зв`язку з ліквідацією фінансового відділу, відсутністю обсягів робіт на робочому місці економіста зі збуту 2 категорії фінансового відділу, наказом НГВУ «Охтирканафтогаз» № 120-к/тр від 31.05.2018 року «Про затвердження актів простою», з 01.06.2018 року економісту зі збуту 2 категорії ОСОБА_1 встановлено початок простою, також встановлено оплату часу простою у розмірі двох третин тарифної ставки встановленого працівникові окладу.

Оскільки у ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» мали місце зміни в організації виробництва і праці, ліквідація фінансового відділу, функції якого трансформовані в функції Бізнес-підтримки на виконання наказу № 98-АГП від 15.02.2018 року - 10 квітня 2019 року НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» було видано наказ № 18 «Про зміну істотних умов праці», яким встановлено з 20.06.2019 року неповний робочий час 4 години в день з понеділка по п`ятницю з 08.00 год. по 12.00.год. з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу ОСОБА_1 ..

Заперечуючи проти доводів позивачки щодо незаконності наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 18 від 10.04.2019 року «Про зміну істотних умов праці», зокрема, з тих підстав, що він не був погоджений профспілковим комітетом, а також був виданий керівництвом саме з метою її подальшого звільнення, оскільки передбачає скорочення лише її посади, відповідачем зазначається, що згідно чинного законодавства не передбачено обов`язку роботодавця при запровадженні неповного робочого часу погоджувати таке встановлення з профспілками. Крім того, за змістом згаданого наказу № 18 «Про зміну істотних умов праці» він стосується зміни істотних умов праці не лише позивачки, а й інших працівників відповідача: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діяти в інтересах яких вона наразі не уповноважена.

Таким чином, представник відповідача вважає, що вимоги позивачки про визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 18 від 10.04.2019 року «Про зміну істотних умов праці» в цілому є необґрунтованими, а обораний нею спосіб захисту своїх прав є неналежним.

Разом з тим, з відзиву слідує, що 15.04.2019 року позивачка ОСОБА_1 була персонально під підпис ознайомлена з наказом № 18 від 10.04.2019 року та попереджена про зміну істотних умов праці, а тому її твердження про необізнаність з відповідними наказами не відповідають дійсності. Враховуючи наведене представник відповідача просила застосувати строки позовної давності, оскільки позивачкою пропущено визначений законодавством тримісячний строк для оскарження відповідних наказів.

Враховуючи, що 20.06.2019 року ОСОБА_1 відмовилась від письмового надання заяви про згоду на продовження роботи в істотно змінених умовах праці в НГВУ «Охтирканафтогаз», про що фахівцями групи кадрових сервісів Охтирського регіону було складено відповідний акт наказом № 425-к/тр від 20.06.2019 року позивачку ОСОБА_1 звільнено з роботи 20.06.2019 року за п. 6 ст. 36 КЗпП України (відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці).

Сторона відповідача не погоджується з твердженнями позивачки про те, що в ГНВУ «Охтирканафтогаз» насправді мало місце скорочення чисельності і штату працівників, оскільки як на дату видання наказу № 18 від 10.04.2019 року, так і на дату звільнення на 20.06.2019 року займана нею посада економіста зі збуту 2-ї категорії була передбачена у штатному розписі НГВУ «Охтирканафтогаз», а тому припущення ОСОБА_1 про те, що в ПАТ «Укрнафта» та в НГВУ «Охтирканафтогаз» не відбувалось змін в організації виробництва і праці та про те, що саме вважається змінами в організації виробництва і праці, не спростовують того, що відбулися зміни в організаційній структурі НГВУ «Охтирканафтогаз», а функції фінансового відділу трансформовані в функції Бізнес-підтримки.

Щодо невиплати позивачці частини заробітної плати у відзиві зазначається, що наказом Голови Правління ПАТ «Укрнафта» № 211-оп від 29.03.2018 року з 01.04.2018 року в структурних одиницях Товариства (крім Управління з виробництва аміаку НГВУ «Полтаванафтогаз») та Апараті управління (крім відділів реалізації нафтопродуктів) підвищено тарифні ставки та посадові оклади (в тому числі за рахунок приєднання щомісячної премії за виконання виробничих завдань і функцій) керівникам, професіоналам, фахівцям та технічним службовцям - до 35 % в НГВУ, ГПЗ, УНБ (крім ПУБР та ОУБР), ЦБВО, ТУ (п.п. 1.2. п. 1 наказу № 211-оп).

На виконання вказаного наказу ОСОБА_1 з 01.04.2018 року був підвищений посадовий оклад на 15 %, що повністю відповідає п.п. 1.2., п. 1 наказу № 211-оп. Так, посадовий оклад позивачки починаючи з 01.04.2018 року склав 10300, 00 грн. з урахуванням підвищення на 15 %.

Таким чином, відповідачем повністю виконані вимоги наказу № 211-оп, оскільки процент підвищення посадового окладу міг складати в межах від 0 % до 35 % і право позивачки на підвищення заробітної плати відповідачем не порушено.

31.05.2018 року наказом НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 120-к/тр були затверджені акти про простій від 24.05.2018 року та ОСОБА_1 встановлено початок простою з 01.06.2018 року з оплатою простою у розмірі 2/3 встановленого працівнику посадового окладу, наказ позивачкою не оскаржується.

18.03.2019 року Головою Правління ПАТ «Укрнафта» підписано наказ № 177-оп, відповідно до якого з 01.04.2019 року в структурних одиницях Товариства та Апараті управління вирішено за результатами оцінки роботи за 2018 рік здійснити перегляд посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, оплата праці яких здійснюється за грейдовою системою оплати праці, згідно Правил перегляду, встановлених в додатку № 1 цього наказу. (п.п. 1.4. п. 1 наказу № 177-оп).

Додатком № 1 до наказу № 177-оп передбачені Правила перегляду посадових окладів за результатами оцінки роботи за 2018 рік працівників ПАТ «Укрнафта», оплата яких здійснюється за грейдовою системою. (далі по тексту Правила).

Згідно з п. 3 Правил перегляд окладів відбувається до Системи максимальних лімітів збільшення окладів працівників, що наведена у таблиці 1 до Правил. Схема розроблена на підставі затвердженого бюджету товариства на 2019 рік та базується на принципах внутрішньої та зовнішньої справедливості оплати праці. Схема містить максимальні значення діапазонів, в межах яких рекомендовано здійснювати перегляд окладів.

Таким чином, для перегляду посадових окладів необхідна наявність критеріїв, встановлених в п. 2 Правил, одним з яких є оцінка та затвердження оціночною комісією, а в подальшому і Виконавчим Віце-Президентом по роботі з персоналом результатів оцінки працівника за 2018 рік.

Крім того, пунктом 3 Правил передбачено процентне відношення підвищення посадового окладу працівника, а саме від 0 % до 50% (максимально), в залежності від результатів оцінки.

Як зазначалося вище, з 01.06.2018 року позивачка ОСОБА_1 перебувала у простої та не виконувала свої посадові обов`язки, відтак не мала результатів оцінки роботи за 2018 рік. Крім того, законодавством не передбачено проведення будь-яких доплат до названих вище гарантій працівникам за час простою.

Відповідно до довідки № 911 від 04.09.2019 року, з квітня 2018 року по червень 2019 року (включно до дня звільнення) ОСОБА_1 нараховано 166 961,98 грн, утримано податків у розмірі 33 473,20 грн. та виплачено на руки позивачці за вказаний період - 133 488,78 грн., а отже, заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі відсутня. Розмір заробітної плати ОСОБА_1 протягом квітня, травня, червня 2019 року повністю задовольняв позивачку, ніяких нарікань від неї щодо такого розміру і звернень не було. Таким чином, ОСОБА_1 отримала остаточний розрахунок в повному обсязі, заборгованість по заробітній платі не обліковується, доказів протилежного позивачкою не надано.

Не обґрунтованою на переконання представника відповідача є і заявлена ОСОБА_1 до стягнення суми середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки розмір середнього заробітку наведений позивачкою не відповідає порядку обчислення середньої заробітної плати, наведеному в Постанові КМУ № 100 від 08.02.1995 року, зокрема, збільшено середній заробіток з 11 865,60 грн. до 13 348,80 грн. без врахування сплачених податків та зборів, при цьому не надано будь-яких розрахунків, які б відповідали зазначеному підзаконному акту.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи позивачки щодо заподіяння їй моральної шкоди, оскільки, як зазначалося, наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 120-к/тр встановлено початок простою ОСОБА_1 з 01.06.2018 року та визначено працівникам, яким встановлено простій знаходитися в актовому залі адміністративної будівлі апарату управління НГВУ «Охтирканафтогаз» (м. Охтирка, вул. Київська, 119) з понеділка по четвер з 08.00 год. до 17.00. год. (перерва для відпочинку та харчування з 12.00 год. до 12 год. 48 хв.), в п`ятницю з 08.00 год. до 16.00 год. (перерва для відпочинку та харчування з 12.00 год. до 12 год. 48 хв.), а на передодні святкових та неробочих днів у порядку визначеному законодавством. В разі проведення в актовому залі виробничих нарад, знаходитись в кабінеті адміністративно-господарської групи Охтирського регіону (м. Охтирка, вул. Київська, 119). Наказом в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» від 03.12.2018 року за № 162 к/тр внесені зміни в наказ про затвердження акту простою, а саме в п. 3 наказу № 120-к/тр від 31.05.2018 року, яким встановлено, що з 10.12.2018 року працівникам, робочі місця яких перебувають в простої, знаходитись в кабінеті № 30 адміністративного корпусу структурної одиниці (філії) «Укрнафта Буріння» ПАТ «Укрнафта», який знаходиться за адресою: м. Охтирка, вул. Київська, 164 а, знаходиться в діючій будівлі адміністративного корпусу структурної одиниці ПАТ «Укрнафта» - Укрнафта Буріння, який оснащений стільцями, столом, шафою для документів та особистих речей, сейфом, телефоном, електричним чайником, встановлене металопластикове вікно з пластиковим підвіконням. В кабінеті проведено централізоване опалення (дві батареї), як і в усьому корпусі, що спростовує доводи позивачки про завдання їй моральної шкоди.

Крім того, позивачкою не надано доказів на підтвердження погіршення стану її здоров`я, причини захворювання, період їх виникнення, оскільки часто хворіла ще до 06.12.2018 року. Доказів фізичних тортур (катування) чи знущання відповідачем над позивачкою, остання не наводить, факти звернення до правоохоронних органів не відомі.

Натомість наказ № № 120-к/тр від 31.05.2018 року «Про затвердження актів про простій» та наказ № 162-к/тр від 03.12.2018 року чинні, позивачка їх не оскаржує, інших неправомірних дій, вчинених відповідачем по відношенню до неї не зазначає, а тому доводи позивачки про завдання їй моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн., на думку представника відповідача, є необґрунтованими.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували із підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача з підстав, зазначених у позовні заяві. Зазначив, що підприємство 5 разів зверталось до профкому із проханням надати згоду на звільнення ОСОБА_1 із посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Із цього приводу профкомом щоразу приймались рішення про відмову в наданні такої згоди. 12.07.2017 р. до профкому надійшло письмове повідомлення від в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» С.В. Наслєднікова про розпочату 05.07.2017 зміну істотних умов праці для 22 посад по підприємству, у т.ч. і щодо ОСОБА_1 . У відповідь на запити щодо обґрунтування прийнятого рішення на адресу профкому отримали відповідь про відмову у наданні такої інформації. Видання та ведення в дію зазначеного наказу вважає прямим порушенням зобов`язань підприємства за колективним договором, а саме п. 2.3.4, яким передбачено обов`язок керівника структурної одиниці ПАТ «Укрнафта» запроваджувати зміну чи новий режим роботи для окремих категорій чи окремих працівників тільки після погодження з профкомом структурної одиниці та п. 3.3, яким передбачене погодження з профспілковими комітетами всіх наказів, що стосуються питань умов праці, тощо. Звертались до підприємства із приводу усунення порушень даних умов колективного договору, проте до цього часу відповіді на звернення так і не отримали. Підприємство також не виконало вимог ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в частині обов`язку роботодавця провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням, не дотримано вимог ст. 85, 86 КЗпП України в частині обов`язку роботодавця погодити з виборним органом профспілки перегляд норм праці (в т.ч. чисельності). Також голова профкому в судовому засіданні підтвердив доводи позивача щодо про неналежне утримання працівників щодо посад яких прийняте рішення про простій, у тому числі і ОСОБА_1 , у не пристосованому приміщенні

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить на наступних висновків.

Конституція України, проголосивши Україну демократичною, соціальною, правовою державою, визначила зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема, її обов`язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (ст.ст. 1, 3 Конституції України). Складовою цього обов`язку є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (ч. 4 ст. 13, ч. ч. 1, 2, 7 ст. 43 Конституції України).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Приймаючи рішення у частині вимог позивача про поновлення строку щодо визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 98 АГП від 15.02.2018 року про ліквідацію відділів та посад та щодо визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 18 від 10 квітня 2019 року «Про зміну істотних умов праці» суд виходить з наступного.

Разом з тим, статтею 233 КЗпП України визначено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Так, відповідно до частини першої цієї статті працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в триденний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме - забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вважає доводи позивача про поновлення пропущеного строку на оскарження вищезазначених наказів поважними, оскільки позивачем доведено, що вона не мала доступу до зазначеного документу, а ознайомилась із ним в матеріалах цивільної справи. Щодо наказу за №18 суд також враховує незначний строк його пропуску. При цьому, суд враховує доводи позивача про те, що у період зазначеного строку, а саме - із 02.07.2019 по 05.07.2019, вона перебувала на лікуванні та через це не могла своєчасно підготувати до суду позовну заяву та звернутись до суду із вимогою про оскарження зазначеного наказу.

Так, наказ № 98-АГП «Про оптимізацію організаційної структури, чисельності персоналу» видано в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєдніковим 15 лютого 2018 року та наразі є чинним.

Про наявність зазначеного вище наказу позивачці ОСОБА_1 було відомо, що вбачається, зокрема, з постанов ППО НГВУ «Охтирканафтогаз» № 25-2 від 04.05.2018 про розгляд подання в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» про надання згоди профспілкового комітету на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, зі змісту якої слідує, що дане подання було розглянуте та обговорене у присутності ОСОБА_1 та представника адміністрації старшого фахівця групи кадрових сервісів Охтирського регіону управління по роботі з персоналом ПАТ «Укрнафта» Рубан Н.М. ( т. 1 а.с. 235-236).

Однак, вирішуючи по суті позовну вимогу щодо визнання незаконним та скасування наказу № 98 АГП від 15 лютого 2018 року суд бере до уваги доводи сторони відповідача про те, що частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Таким чином, прийняття рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. Такою є позиція Верховного Суду, постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року у справі №755/3495/16-ц.

Вирішуючи вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 18 від 10 квітня 2019 року «Про зміну істотних умов праці»; визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 425-к/тр від 20 червня 2019 року «Про припинення трудового договору (контракту)»; поновлення її на посаді економіста в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» суд прийшов до наступного.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і у порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст.ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Відповідно до положень ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами.

Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" вказав на те, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до ст. 9 Конвенції Міжнародної організації праці N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Верховною Радою 04 лютого 1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцю.

Як вбачається зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 03 серпня 1990 року на ім`я ОСОБА_1 , остання, згідно наказу № 153 від 25.05.1998 року прийнята на роботу бухгалтером у цех по виробництву сільськогосподарської продукції Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз». В подальшому, а саме 06.11.2000 року, ОСОБА_1 переведена тимчасово обліковцем складу №1 до бази до бази матеріально-технічного постання; 06.02.2003 року її переведено техніком І категорії у проектно-кошторисне бюро; 17.10.2005 року - переведено економістом 2 категорії з фінансової роботи фінансового відділу. Відповідно до наказу № 219 від 22.12.2006 року ОСОБА_1 працювала на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу та 20.06.2019 року за наказом № 425 к/тр від 20.06.2019 звільнена із займаної посади у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, за п. 6 ст. 36 КЗпП України (т. 1 а.с. 16-17).

Згідно розпорядження Виконавчого Віце-Президента по роботі з персоналом ОСОБА_14 та Заступника Голови Правління, Виконавчого Віце-Президента з питань видобутку та переробки Калугіна М. від 05.05.2017 року № 28-Р «Про оптимізацію організаційної структури та чисельності персоналу», з метою покращення організації праці, раціонального використання трудових ресурсів, підвищення продуктивності праці та ефективності операційних процесів, приведення чисельності працівників у відповідність до планових обсягів робіт на 2017 рік керівників структурних одиниць НГВУ та ГПЗ ПАТ «Укрнафта» до 30 червня 2017 року зобов`язано провести аналіз чисельності персоналу з урахуванням планових обсягів робіт, складності та трудомісткості виробничих і управлінських процесів, ступеня їх автоматизації і комп`ютеризації, реального завантаження (інтенсивності, тривалості роботи, ін.); здійснити заходи із вдосконалення організаційної структури, адміністративних та виробничих процесів, оптимізації чисельності персоналу з метою забезпечення ефективного і якісного виконання робіт, а також в разі необхідності здійснити перерозподіл персоналу між підрозділами; на основі змін в організації виробництва і праці: внести відповідні зміни до штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців, організаційної структури (у разі її зміни) та надати їх на затвердження Голові Правління ПАТ «Укрнафта»; внести відповідні зміни до штатної розстановки робітників. Зміни в організації виробництва і праці провести з дотриманням трудового законодавства України та Колективного договору ПАТ «Укрнафта» (т. 2 а.с. 163).

Згідно наказу Голови правління ПАТ «Укрнафта» № 121 від 11.08.2017 року «Про зміни в структурі ПАТ «Укрнафта» з метою забезпечення своєчасного і якісного виконання виробничих завдань, координації господарської діяльності та вдосконалення структури ПАТ «Укрнафта» з 11 серпня 2017 року створено в апараті управління ПАТ «Укрнафта» з підпорядкуванням Заступнику Голови Правління, Виконавчому Віце-Президенту з питань видобутку та переробки: Бізнес-підрозділ (Схід) та Бізнес-підрозділ (Захід). Директору Бізнес-підрозділу (Схід) підпорядковано: НГВУ «Охтирканафтогаз», НГВУ «Чернігівнафтогаз», НГВУ «Полтаванафтогаз», Гнідинцівський ГПЗ та Качанівський ГПЗ. Пунктом 4 зазначеного наказу встановлено обов`язок Віце-Президента по роботі з персоналом організувати внесення відповідних змін до організаційної структури та штатного розпису апарату управління ПАТ «Укрнафта» (т. 1, а.с. 154).

06 листопада 2017 року наказом Голови Правління ПАТ «Укрнафта» № 999/1-к «Про делегування повноважень» (а.с. 158 т. 1) делеговану заступнику голови правління, виконавчому віцепрезиденту по роботі з персоналом ОСОБА_14 повноваження бути представником товариства в трудових правовідносинах, у т.ч. з працівниками апарату управління ПАТ «Укрнафта» включаючи працівників відділень нафтопродуктів, з правом підписання документів (наказів про звільнення з роботи, наказів про переведення на іншу роботу, про переміщення, наказів про зміну істотних умов праці, про зміну режиму роботи, про встановлення не повного робочого часу, індивідуального графіку роботи, повідомлень про зміну істотних умов праці, попереджень про наступне вивільнення та пропозицій зайняти посаду у зв`язку із наступним вивільненням, в т.ч. листів щодо інформування профспілкових організацій про наступне вивільнення.

30 листопада 2017 року Головою Правління ПАТ «Укрнафта» видано наказ № 189 «Про зміни в структурі апарату управління ПАТ «Укрнафта», відповідно до якого з метою вдосконалення структури ПАТ «Укрнафта», підвищення ефективності та продуктивності праці з 1 грудня 2017 року в апараті ПАТ «Укрнафта» створювалися: казначейство, до складу якого входить служба казначейства (Схід) та служба казначейства (Захід); в департаменті взаєморозрахунків створено службу взаєморозрахунків (Схід) та службу взаєморозрахунків (Захід); в департаменті бюджетування та управління звітності - службу бюджетування та управління звітності (Схід), службу бюджетування та управління звітності (Захід), службу бюджетування та управління звітності (Буріння), службу бюджетування та управління звітності (Сервіси). Заступнику Голови Правління, Виконавчому Віце-Президенту по роботі з персоналом доручено організувати внесення відповідних змін до організаційної структури та штатного розпису апарату управління ПАТ «Укрнафта», а також провести переведення (переміщення) працівників з дотриманням норм чинного законодавства (т. 1 а.с. 135).

Згідно переліку змін № 23 до штатного розпису керівників, професіоналів, технічних службовців нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», затвердженого Заступником Голови Правління, Виконавчим Віце-Президентом по роботі з персоналом ОСОБА_14 станом на 01.12.2017 року, який вводиться в дію з 06 грудня 2017 року, зі штату НГВУ «Охтирканафтогаз» виведено посади фінансового відділу: заступник начальника відділу та економіст з фінансової роботи 1 категорії (т. 2 а.с. 165).

Станом на 02.01.2018 Заступником Голови Правління, Виконавчим Віце-Президентом по роботі з персоналом ОСОБА_14 затверджено перелік змін № 28 до штатного розпису керівників, професіоналів, технічних службовців нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», який вводиться в дію з 03 січня 2018 року про виведення зі штату НГВУ «Охтирканафтогаз» посади начальника фінансового відділу (т. 2 а.с. 166).

Станом на 25.01.2018 Заступником Голови Правління, Виконавчим Віце-Президентом по роботі з персоналом ОСОБА_14 затверджено перелік змін № 31 до штатного розпису керівників, професіоналів, технічних службовців нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», за яким зі штату НГВУ «Охтирканафтогаз» з 01.02.2018 виведено посаду економіста з фінансової роботи 2 категорії фінансового відділу Табачун С.М. (т. 2 а.с. 167-169).

Наказом заступника Голови Правління, Виконавчого Віце-Президента по роботі з персоналом ОСОБА_14 № 1154-к про переведення на іншу роботу від 04 грудня 2017 року заступника начальника фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» Кононюк Н. Б. з 06 грудня 2017 року переведено до Служби казначейства (Схід) на посаду старшого економіста, а економіста з фінансової роботи 1 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ОСОБА_7. - до Служби казначейства (Схід) на посаду економіста.

Наказом заступника Голови Правління, Виконавчого Віце-Президента по роботі з персоналом ОСОБА_14 № 123-к про переведення на іншу роботу від 29 січня 2018 року економіста з фінансової роботи 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ОСОБА_8 з 01 лютого 2018 року переведено до Служби взаєморозрахунків (Схід) на посаду економіста (т. 2 а.с. 170).

Підставою для переведення зазначених вище працівників у новостворені структурні підрозділи НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» послугували їх особисті заяви (т. 2 а.с. 172-174).

Тобто посади інших працівників реорганізованого фінансового відділу, були виведені із штату, а працівники працевлаштовані на інші посади в підприємстві.

15 лютого 2018 року в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» видано наказ № 98АГП «Про оптимізацію організаційної структури, чисельності персоналу», яким ліквідовано відділи та виведено посади, зокрема, фінансовий відділ із посадами: економіст із збуту 2 категорії, економіст з фінансової роботи. Відповідно до п. 2 наказу групі кадрових сервісів Охтирського регіону ввести відповідні зміни, передбачивши введення їх в дію з 20 травня 2018 року до організаційної структури; до штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців та надати на погодження в.о. начальника управління та на затвердження Голові Правління ПАТ «Укрнафта»; до штатної розстановки робітників та надати на затвердження в.о. начальника управління та довести до керівників структурних підрозділів; в триденний термін проінформувати первинну профспілкову організацію про заплановані заходи у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці та запропонувати голові первинної профспілкової організації провести спільні консультації щодо запобігання звільненням, або пом`якшення несприятливих наслідків від будь-яких звільнень; провести попередження працівників про наступне вивільнення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці - скорочення посад працівників, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України; вивільнення працівників, посади яких скорочуються, провести з дотриманням норм чинного законодавства та вимог діючого Колективного договору ПАТ «Укрнафта» (т. 1 а.с. 156).

Позивач попереджалась про наступне звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, їй пропонувались інші наявні вакантні посади в межах усієї структури ПАТ «Укрнафта», підприємство неодноразово зверталось до профспілкового органу із проханнями про надання згоди на розірвання трудового договору із зазначених підстав. Проте щоразу ППО НГВУ «Охтирканафтогаз» приймало рішення про ненадання зазначеної згоди викладаючи мотиви прийнятих рішень у відповідних постановах (т. 1 а.с. 230-250; т. 2 а.с. 1-14)

Згідно акту про простій від 24.05.2018 у зв`язку із ненаданням первинною профспілковою організацією НГВУ «Охтирканафтогаз» згоди на розірвання трудового договору з економістом зі збуту 2 категорії фінансового відділу ОСОБА_23. було запропоновано встановити початок простою робочого місця працівника починаючи із 01.06.2018, про що в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєдніков С.В. видав відповідний наказ за №113 від 31.05.2018. При цьому, працівникам (серед яких ОСОБА_23 ) наказувалось знаходитись в актовому залі будівлі апарату управління НГВУ на протязі робочого дня. Відповідальним особам доручалось здійснення контролю за присутніми. (т. 1 а.с. 133-135)

Крім того судом встановлено, що 10 квітня 2019 року, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (функції фінансового відділу трансформовані в функції бізнес - підтримки, оптимізація маркшейдерських та геодезичних робіт, передачі функцій цеху технологічного транспорту в новостворену структурну одиницю), на виконання наказів НГВУ «Охтирканафтогаз» № 98-АГП від 15.02.2018 року та № 63ОД від 16.10.2018 року, а також з метою збереження робочих місць, керуючись ст. 64 ГК України та ч. 3 ст. 32 КЗпП України, в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєдніков С.В. видає наказ № 18 «Про зміну істотних умов праці», за яким з 20 червня 2019 року для працівників, зокрема, економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу ОСОБА_1. та економіста з фінансової роботи фінансового відділу ОСОБА_9 встановлювався неповний робочий час 4 години в день з понеділка по п`ятницю з 08.00 по 12.00 годину з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (т. 1 а.с. 136).

Пунктами 2 та 3 зазначеного наказу передбачалося працевлаштування працівників на інших підрозділах ПАТ «Укрнафта», за наявності вакантних робочих місць, у разі незгоди працівників зі змінами істотних умов праці та при відсутності можливості працевлаштування або відмови працівників від переведення на іншу роботу такі працівники підлягають звільненню.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України постановою від 06.11.1992 N9 роз`яснив судам, що припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо).

Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 вересня 2018 року № 641/397/17.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва та праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, оскільки передбачає продовження роботи за тією самою спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

При зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - розмір оплати праці, тривалість робочого часу, режим роботи тощо. Водночас, зміни в організації виробництва і праці, наслідком яких є скорочення штату або чисельності працівників означає, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису.

У даному випадку посада позивача залишилась у штатному розписі підприємства (т. 1 а.с. 160) тому суд не погоджується із доводами позивача про те, що насправді мало місце скорочення її штатної одиниці.

Надаючи оцінку оскаржуваному Наказу за №18 від 10.04.2019 р. суд враховує що згідно ст. 34 КЗпП України простій - це призупинення роботи, зумовлене відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Відповідно до ст. 56 КЗпП, за угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом (керівником підприємства) може встановлюватися як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно до відпрацьованого часу або залежно від виробітку. У разі оплати праці за посадовим окладом оплата праці при неповному робочому часі здійснюватиметься пропорційно до фактично відпрацьованого часу. Тож у період простою працівнику можна встановити неповний робочий день (2, 4, 6 годин тощо), неповний робочий тиждень (наприклад, робочі лише понеділок, середа, п`ятниця) або поєднання неповного робочого дня з неповним робочим тижнем. Зміна режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу з ініціативи роботодавця - це зміна істотних умов праці (див. частини 3 та 4 ст. 32 КЗпП). А про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці до початку таких змін.

У даному випадку 15.04.2019 позивачку попереджено про зміну істотних умов праці та запропоновано у строк до 20.06.2019 року надати письмову заяву про згоду на продовження роботи в істотно змінених умовах парці із застереженням про припинення з нею трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України у разі відмови від продовження роботи у істотно змінених умовах праці або ненаданні заяви, про що мається особистий підпис позивачки на примірнику попередження (т. 1 а.с. 137).

Разом із тим, статтею 49-4 ч. 2 КЗпП України встановлено, що ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Згідно з ч. 4 ст. 97 цього ж Кодексу, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Ст. 236, 237 КЗпП України, ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, зокрема, що питання оплати праці, форми і системи оплати праці, запровадження, перегляд та зміни норм праці, питання робочого часу та часу відпочинку вирішуються роботодавцем разом з виборним органом первинної профспілкової організації. Зазначеними нормами передбачено погодження наказу про простій з первинною профспілковою організацією або з профспілковим представником. У п. 3.3 Колективного договору ПАТ «Укрнафта» зазначено, що з метою забезпечення соціального захисту працюючих, керівники підприємств погоджують із профспілковими комітетами всі накази, що стосуються трудових питань та соціально-трудових відносин, що в даному випадку відповідачем виконано не було, чим допущено порушення трудового законодавства.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є членом профспілкового комітету НГВУ «Охтирканафтогаз».

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про звернення керівництва НГВУ «Охтирканафтогаз» до профспілкового органу з інформацією щодо запровадження для позивачки зміни істотних умов праці та відповідного погодження профспілкового комітету таких змін, в чому суд вбачає порушення норм чинного трудового законодавства.

Зазначених вимог закону відповідачем дотримано не було, що дає підстави суду дійти висновку про незаконність оспорюваного Наказу №18 від 10.04.2019 «Про зміну істотних умов праці».

Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Отже, під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов.

Суд вважає, що у даному випадку винесення наказу за №18 пов`язане, перед усім, не із раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі переходом на бригадну форму організації праці, оскільки посада позивача перебувала у простої, а, (у зв`язку із неодноразовими не погодженням профспілковим органом її звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України) із намаганням погіршити умови оплати праці з метою спонукання до звільнення із займаної посади через ліквідацію фінансового відділу. Про дані обставини свідчать як встановлений у судовому засіданні факт скорочення фінансового відділу, так і неодноразові звернення адміністрації до профкому про погодження звільнення позивача у зв`язку із скороченням чисельності (штату) працівників. Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що скорочення робочого часу стосувалось лише одного працівника серед інших, які також перебували у простої.

Матеріали справи містять Акт про відмову працівника від продовження роботи в істотно змінених умовах праці або ненадання заяви в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» за 20.06.2019 року, яким зафіксовано факт відмови економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу ОСОБА_1. від письмового надання заяви про згоду чи не згоду продовження роботи в істотно змінених умовах праці в НГВУ «Охтирканафтогаз». При цьому позивачка відмовилась від запропонованих для працевлаштування в ПАТ «Укрнафта» вакантних посад (т. 1 а.с. 139, 140-153).

20.06.2019 року в зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (пункт 6 частини першої статті 36 КЗпП України) економіста із збуту 2 категорії ОСОБА_1 звільнено (т. 1 а.с. 138).

З огляду на встановлену судом незаконність Наказу №18 від 10.04.2019 «Про зміну істотних умов праці» не надання позивачкою згоди на продовження роботи у змінених умовах праці правового значення не має. З огляду на викладене і наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» С.В. Наслєднікова № 425-к/тр від 20 червня 2019 року «Про припинення трудового договору (контракту)» підлягає скасуванню.

Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо скасування наказу про її звільнення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а вимога про поновлення на роботі підлягає задоволенню з дня її звільнення, а саме з 20.06.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці", п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з п. 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно п. 10 наведеного вище Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Згідно довідки № 911 від 04.09.2019 про доходи ОСОБА_1 за період з квітня 2018 року по червень 2019 року, остання отримала дохід за останні два місяці роботи (квітень 2019 року та травень 2019 року) 14 880,99 грн. (т. 1 а.с. 191).

Як вбачається з табелю обліку використання робочого часу в НГВУ «Охтирканафтогаз» за січень - червень 2019 року кількість відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів за квітень-травень 2019 року склала 29 днів (т. 2 а.с. 143-144).

Враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування наказу № 425-к/тр від 20.06.2019 «Про припинення трудового договору» та поновлення її на роботі, період вимушеного прогулу ОСОБА_1 тривав з 21 червня 2019 по 04 лютого 2020 року, що становить 157 робочих днів.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає: 513,14 грн. (14880,99 грн /29 днів) без врахування податків.

Виходячи з наведеного розмір середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 складає 80 562,98 грн. (513,14 грн. х 157 днів).

Крім того, позивачкою заявлено вимогу про стягнення з ПАТ «Укрнафта» в особі структурного підрозділу НГВУ «Охтирканафтогаз» 59 653, 97 грн. невиплаченої заробітної плати, мотивуючи тим, що у відокремленому структурному підрозділі НГВУ «Охтирканафтогаз» з 01.04.2018 та з 01.04.2019 підвищувалися посадові оклади на 35% та 40% відповідно, однак, незважаючи на це їй безпідставно було відмовлено у збільшенні розміру посадового окладу. Так, станом на 01.04.2018 розмір її посадового окладу становив 10300 грн, але з урахуванням 35% мав би становити 12360 грн., а з 01.04.2019, з урахуванням підвищення окладу на 40% - 16 686 грн.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про оплату праці», до структури заробітної плати входять: 1) Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 2) Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. 3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 211-оп від 29 березня 2018 року «Про підвищення тарифних ставок (посадових окладів) та внесення змін до оплати праці працівників Товариства (окрім ВРНП та УВА) з 1 квітня 2018 року» з 1 квітня 2018 року в структурних одиницях Товариства (крім Управління з виробництва аміаку НГВУ «Полтаванафтогаз») та Апараті управління (крім відділень реалізації нафтопродуктів) підвищені тарифні ставки та посадові оклади (в тому числі за рахунок приєднання щомісячної премії за виконання виробничих завдань і функцій). Зокрема, пунктом 1.2. зазначеного наказу передбачено підвищення посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до 35% в НГВУ, ГПЗ, УНБ (крім ПУБР та ОУБР), ЦБВО, ТУ (т. 1 а.с. 162-163).

Разом із тим, позивачка посилається на пункт 1.6 наказу, за яким посадові оклади керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та оклади робітників непромислової групи Товариства, до яких на її переконання, вона відноситься, підвищувалися на 35%.

Однак суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що на посаду позивачки розповсюджується п. 1.2 наказу.

В матеріалах справи мається довідка, видана керівником групи кадрових сервісів Охтирського регіону Гармаш Н.В., відповідно до якої посадовий оклад ОСОБА_1 станом на 31.03.2018 встановлено у розмірі 8955 грн., який з 01.04.2018 склав 10300 грн. з урахуванням підвищення на 15% (т. 1 а.с. 192).

При цьому представник відповідача зазначив, що підвищення посадового окладу ОСОБА_1 на 15%, в межах від 0% до 35% проведено у відповідності до п. 1.2 наказу. При цьому, право позивачки на підвищення заробітної плати ним не порушено. Суд погоджується із доводами сторони відповідача із цього приводу. Суд також бере до уваги також ту обставину, що оскільки позивач перебувала починаючи із 01.06.2018 у простої та трудову функцію не виконувала їй правомірно проводилась оплата простою в межах 2/3 встановленого посадового окладу. Крім того, суд бере до уваги доводи сторони відповідача про те, що 18.03.2019 року Головою Правління ПАТ «Укрнафта» було підписано наказ № 177-оп, відповідно до якого з 01.04.2019 року в структурних одиницях Товариства та Апараті управління вирішено за результатами оцінки роботи за 2018 рік здійснити перегляд посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, оплата праці яких здійснюється за грейдовою системою оплати праці, згідно Правил перегляду, встановлених в додатку № 1 цього наказу. (п.п. 1.4. п. 1 наказу № 177-оп).

Додатком № 1 до наказу № 177-оп передбачені Правила перегляду посадових окладів за результатами оцінки роботи за 2018 рік працівників ПАТ «Укрнафта», оплата яких здійснюється за грейдовою системою. (далі по тексту Правила).

Пунктом 3 Правил передбачено процентне відношення підвищення посадового окладу працівника, а саме від 0 % до 50% (максимально), в залежності від результатів оцінки. Наказ про простій позивач не оскаржувала. З огляду на викладене підприємством в межах повноважень було прийняте рішення про відсутність підстав для підвищення посадового окладу позивачці через відсутність робочого навантаження.

Також, незважаючи на відсутність заявленої вимоги по суті позивач у заяві посилається на наявність з боку відповідача затримки її розрахунку при звільненні.

Однак зазначені доводи повністю спростовані стороною відповідача. Із поданих доказів встановлено, що всі нарахування бухгалтерією підприємства були проведені у день її звільнення, кошти були зараховані Банком на картковий рахунок пізніше не з вини останнього. (т. 1 а.с. 188-190, 191). Затримка у виплаті коштів за лікарняний виникла не з вини підприємства (т. 3 а.с. 6-10).

Вирішуючи позов в частині заявленої ОСОБА_1 вимоги щодо відшкодування завданої їй моральної шкоди, суд вважає доцільним задовольнити її частково, виходячи з наступного.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом вказаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушенням його гарантованого Конституцією права на працю, характеру та способу заподіяння моральної шкоди, враховує також ту обставину, що задоволення позову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є одночасно і частковою компенсацією заподіяної моральної шкоди.

Суд вважає частково доведеним розмір заподіяної позивачу моральної шкоди пов`язаної з порушенням її трудових прав, що дістало вияв у незаконному звільненні та вимушених змінах у її житті, так як проживаючи одна та утримуючи матір похилого віку залишилась без засобів до існування. Також була позбавлена права реалізовувати себе професійно.

Також позивач посилалась на штучно створені адміністрацією підприємства нестерпні умови праці, катування, з метою змусити погодитись на умови відповідача та звільнитись з роботи.

Із цього приводу за клопотанням сторони позивача було допитано ряд свідків.

Так, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , кожна окремо, повідомили, що після оголошення простою їх разом із позивачкою утримували спочатку в приміщенні актової зали НГВУ, а згодом перевели в будівлю УБР, де утримували близько 8 чоловік у невеличкій кімнаті розміром близько 12 м2. В кімнаті було холодно, а влітку була спека. За ними постійно здійснювався нагляд з боку відповідальної особи. Люди, у т.ч. і ОСОБА_1 , через це часто хворіли.

У заперечення доводів позивача із цього приводу на клопотання сторони відповідача були допитані як свідки ОСОБА_20 (керівник адміністративно господарської діяльності «Укрнафтобуріння» ПАТ «Укрнафта») яка повідомила, що на звернення групи кадрових сервісів виділила приміщення для перебування працівників, які перебували в простої. Дане приміщення працююче, на цьому ж поверсі знаходиться кабінет, де вона перебуває. Приміщення опалюється. Допитаний як свідок ОСОБА_21 (ст. фахівець групи кадрових сервісів ПАТ «Укрнафта» показав, що на нього було покладено обов`язок по здійсненню контролю за працівниками які перебували у простої та яким було визначене місце перебування у кабінеті приміщення ПАТ «Укрнафтобуріння». Саме приміщення тепле, хоча взимку трохи не комфортне. Кабінет звичайний, обладнаний шафами, є стільці, столи. Будь-яких скарг до нього не надходило. Будь-якого тиску, у тому числі і фізичного, він ані позивачці, ані іншим працівникам, які на той час там перебували не чинив.

Судом також були досліджені платіжні доручення про оплату за теплопостачання, що доводить факт централізованого опалення приміщення у зимовий період, фото споруди та безпосередньо приміщення кабінету, з якого встановлено, що кімната в цілому придатна для розміщення працівників на яких не покладено виконання трудової функції на час простою. З оглянутих лікарняних листів встановлено, що проблеми зі здоров`ям у позивачки мали місце і до виведення її посади у простій.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги доводи позивача у цій частині.

Таким чином, суд прийшов до висновку що на користь позивача слід стягнути моральну шкоду заподіяну внаслідок незаконного звільнення в сумі 10000 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати пов`язані із сплатою судового збору.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судом встановлено, що позивачем сплачено 768,40 грн. за вимогу про скасування наказу №18 та 1118,67 грн. за вимоги майнового характеру про відшкодування моральної шкоди та середнього заробітку. (а.с. 1, 2, т. 1)

Оскільки вимога про скасування наказу №18 судом задоволена, то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена нею сума судового збору в розмірі 768,40 грн.

Виходячи із визначеної ціни позову (173002,77 грн.) та загальної суми на яку позов задоволено (а це 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 80562,98 грн. - середній заробіток за час вимушеного прогулу, всього на суму 90562,98 грн.) встановлено, що вимоги позивача у цій частині задоволені на 52,35%. Тому із відповідача на користь позивачки підлягає також стягненню понесені нею судові витрати і у цій частині пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить (1118,67Х52,35)/100 = 585,62 грн.

Таким чином, загальна сума витрат пов`язаних із сплатою судового збору, що підлягає стягненню на користь позивачки становить 768,40+585,62=1354,02 грн.

Крім того, позивач звернулась до суду про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Згідно до ч. 1, ч. 2, ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 5, 6, ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

У матеріалах справи мається договір про надання правничої допомоги від 16.07.2019 укладений між адвокатом Кутовим Я.А. та позивачем ОСОБА_1 , ордер про надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 65-67 т. 1). Згідно квитанцій та актів виконаних робіт позивачем ОСОБА_1 проведена оплата послуг адвоката на загальну суму 13351,30 грн. (а.с. 62-82 т. 3)

Представник відповідача заявила клопотання у якому прохає визнати витрати позивача на правничу допомогу не співмірними та не виправданими. Договір про надання правничої допомоги містить визначений розмір вартості послуг на надання правничої допомоги, що має становити 40% прожиткового мінімуму за годину роботи. Розмір прожиткового мінімуму є меншим аніж розмір сум зазначених у актах виконаних робіт Сам розмір внесеної суми є не співмірним із проведеною роботою.

При вирішенні зазначеного питання суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача Кутовим Я.А. на переконання суду, дії, які вказані у актах, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, що ставить під сумнів наведені у акті відомості щодо фактичних витрат часу. Також суд бере до уваги ту обставину, що вимоги позивача задоволені не у повному обсязі, а частково.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає обґрунтованими понесені відповідачем витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5000,00 грн.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про поновлення на роботі та присудження заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-13, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 267-268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. № 18 від 10 квітня 2019 року «Про зміну істотних умов праці» в частині, що стосується позивача ОСОБА_1 ..

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. начальника управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В.№ 425-к/мр від 20 червня 2019 року «Про припинення трудового договору (контракту)» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді економіста із збуту 2 категорії фінансового відділу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 20 червня 2019 року

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 червня 2019 року по 04 лютого 2020 року включно в сумі 80 562 (вісімдесят тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 98 копійок, без врахування податків.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі відокремленого структурного підрозділу юридичної особи нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1354 грн. 02 коп. та 5000 гривень витрат на правничу допомогу, а всього - 6354 грн. 02 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко