ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 653/3526/19 Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Номер провадження 22-ц/819/851/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарСікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 03 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про стягнення незаконно утриманої заробітної плати, компенсації частини заробітку, моральної шкоди,

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь незаконно утриману заробітну плату, компенсацію частини заробітку, моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначив, що 02 лютого 2016 року його було звільнено з посади начальника КП «Генічеське ВУ ВКГ» за прогул, на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Фактично його звільнено за використання щорічних відпусток без погодження з роботодавцем, що умисно останнім не погоджувались на протязі п`яти років поспіль.

Не погоджуючись із цим розпорядженням, він звернувся у лютому 2016 року до суду з позовом про скасування розпорядження № 4 від 02.02.2016 року, стягнення зарплати за вимушений прогул та інше. Під час розгляду справи судом було витребувано розрахунковий лист та бухгалтерську довідку вих.№09021-231 від 28.04.2016 року. З наданої довідки було виявлено, що при звільненні ОСОБА_1 було нараховано компенсацію за невикористані з вини роботодавця відпустки за період з 2012 по 2016 роки за 108 календарних днів в сумі 12 048,48 грн. Однак, з нарахованих сум, що підлягали виплаті, відповідачем було утримано за рішенням суду та виконавчим листом, виданим у справі 653/226/13-ц 2410,00 грн. матеріальної шкоди та 363,22 грн. судового збору.

Вказує, що розпорядженнями від 17.04.2018 року, 26.04.2018 року, 18.07.2019 року та 22.07.2019 року начальника ВДВС РУЮ у Генічеському районі Гринчак Т.В. у виконавчому провадженні №47355244 виконано рішення суду у справі №653/226/13-ц в повному обсязі та стягнуто з нього на користь КП «Генічеське ВУ ВКГ» 36 322,00 грн. матеріальної шкоди та 366,22 грн. судового збору. Таким чином вважає, що стягнення з його виплат при звільненні неуповноваженими посадовими особами КП «Генічеське ВУВКГ» коштів у сумі 2773,22 грн. має ознаки порушення трудового законодавства і підлягає зворотному стягненню з відповідача, з нарахуванням компенсації втрати частини заробітку, пов`язаної з несвоєчасною виплатою.

Просив суд стягнути з Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на його користь незаконно утриману заробітну плату в сумі 2773, 22 грн., компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати в сумі 2961,80 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користь ОСОБА_1 незаконно утриману заробітну плату в сумі 2773,22 гривень та компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати в сумі 2961,80 грн .

Стягнуто з КП «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 гривень.

Стягнуто з КП «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користь держави судовий збір в сумі 1921 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, КП«Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» подало апеляційну скаргу, та посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, постановлення його з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, просив його скасувати у частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивач навмисно, знаючи про утримання підприємством з суми, яка підлягала виплаті при звільненні 2773,22 гривень за рішенням Генічеського районного суду Херсонської області у справі № 653/226/13-ц, у 2019 році сплатив через виконавчу службу суму боргу, яку був винен відповідачу, після чого звернувся до суду з позовом. Вказані дії свідчать про зловживання позивачем своїми процесуальними правами. Відносно відшкодування моральної шкоди зазначає, що сама по собі констатація факту про нанесення моральної шкоди позивачу не може бути беззаперечною підставою для її відшкодування без доведеності всіх критеріїв її заподіяння, зокрема, наявності причинного зв`язку між діями відповідача та наслідками, що настали. Крім того зазначає, що вже у попередній справі щодо одного і того ж предмету спору, суд вже компенсував позивачу моральну шкоду.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні представник КП «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Бабченко М.С. апеляційну скаргу підтримав частково, погодився з тим, що суд першої інстанції стягнув на користь позивача 2773,22 гривень, оскільки ця сума погашена підприємству на підставі виконавчого листа, в решті просив це ж судове рішення скасувати.

ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що підприємство не мало права в примусовому порядку утримувати суму із виплат при звільненні позивача, хоча вона й була визначена судом. У разі невиконання боржником рішення суду в добровільному порядку, стягувач звертається до державної виконавчої служби для виконання рішення в примусовому порядку, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», що в подальшому й було зроблено, і таким чином, рішення суду було виконано. Таким чином, відбулося подвійне стягнення. Оскільки відпустки за заявами ОСОБА_1 не надавались йому з 2012 року, має місце несвоєчасна виплата відпускних, які мали б нараховуватись та виплачуватись щорічно, починаючи з 2013 року. Таким чином, суд прийшов до висновку, що на виплату компенсації за невикористану відпустку, яка була нарахована ОСОБА_1 при його звільненні у 2016 році підлягає нарахуванню компенсація втрати частини заробітку у зв`язку із несвоєчасною виплатою. Крім того, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважав, що заявлена моральна шкода, заподіяна ОСОБА_1 порушенням його трудових прав, підлягає відшкодуванню частково, в розмірі 1000 грн., зважаючи на те, що діями відповідача позивачу було заподіяно моральні страждання, викликані його душевними хвилюваннями.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, 02 лютого 2016 року за розпорядженням №4 Генічеського міського голови Тулупова О.В. ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника КП «Генічеське ВУ ВКГ» на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, що не оспорюється сторонами. При звільненні йому була нарахована компенсація за невикористані відпустки за 2012-2016 роки, тривалістю 108 календарних днів, в сумі 12 048,48 грн.

Згідно розрахункового листа та бухгалтерської довідки Генічеського ВУ ВКГ за №09021-231 від 28.04.2016 року та листа № 07/01.1-57 від 30.01.2020 року, відповідачем з компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 було утримано на підставі рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 17.04.2013 року 2410,00 грн. матеріальної шкоди та 363,22 грн. судового збору.

Згідно розпоряджень від 17 квітня 2018 року, 26 квітня 2018 року, 18 липня 2019 року державного виконавця ВДВС РУЮ у Генічеському районі Макушенко А.О. та начальника ВДВС РУЮ у Генічеському районі Гринчак Т.В. на користь КП «Генічеське ВУВКГ» перераховувалися кошти згідно виконавчого документа №653/226/13-ц, включаючи й суми, які вже були утримані підприємством.

Постановою начальника ВДВС РУЮ у Генічеському районі Гринчак Т.В. від 23 липня 2019 року № 47355244 виконавче провадження за вказаним виконавчим документом закінчено, виконано рішення суду у справі №653/226/13-ц в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Генічеське ВУ ВКГ» 36 322,00 грн матеріальної шкоди та 366,22 грн. судового збору.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частина перша цієї норми права наголошує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У разі звільнення працівника йому також виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 83 КЗпП України).

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Відповідно до ст.136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність повноважень у КП «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» в примусовому порядку утримувати невідшкодовану суму шкоди, яка була визначена судом, оскільки відповідне рішення суду перебувало на виконанні у Генічеському ВДВС РУЮ в Херсонській області. Внаслідок таких дій відповідача мало місце подвійне стягнення з позивача 2773, 22 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим і висновок суду першої інстанції про стягнення компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати, починаючи з 2013 року. Із розрахунком компенсації, який наданий позивачем, колегія суддів погоджується.

Що стосується стягнення моральної шкоди та доводів апеляційної скарги про відсутність доказів заподіяння моральної шкоди позивачу, колегія суддів зазначає наступне.

За положеннями статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 9, 13 постанов Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з невиплатою належних грошових сум при звільненні, тривалим порушенням його права на оплату праці, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях викликаних його душевними хвилюваннями.

Таким чином апеляційний суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідає обставинам цієї справи, розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача в сумі 1000 гривень.

Доводи скаржникапро зловживання позивачем своїми процесуальними правами у зв`язку зі сплатою ним суми боргу попри утримання зазначеної суми з його заробітної плати судом до уваги не приймаються, оскільки після стягнення суми боргу з позивача виконавче провадження закінчене не було та перебувало на виконанні, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 залишався обов`язок зі сплати боргу за виконавчим провадженням.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 11 серпня 2020 року.

Суддя О.М. Полікарпова