Справа № 638/4457/19
Провадження № 2/638/1828/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Куценко К.Д.,

представників позивача ОСОБА_1 , Волкової Н.О., ОСОБА_2 ,

представника відповідача Арих О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_3 , треті особи Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та Комунальне підприємство «Добробут» Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

встановив:

Представник Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень, скасувати рішення Державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради м.Чугуїв Харківської області Неженської В.Г. від 27.11.2017 року №38354598, яким внесено зміни в об`єкт нерухомого майна №101, що розташований по АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Відділом самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради проведено комплекс перевірочних заходів щодо земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 . На підставі акту приймання земельної ділянки до земель запасу міста від 23.01.2018 №14/18 зазначена земельна ділянка, що була у користуванні ФО-П ОСОБА_4 згідно з договором оренди землі від 20.10.2003 року передана до земель запасу міста. Речове право припинено 12.04.2018 року. Виїздом на місце встановлено, що вказана земельна ділянка використовується ОСОБА_3 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «В-1» під кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Земельна ділянка не огороджена, доступ до вказаної земельної ділянки вільний, на момент обстеження будівельні роботи не проводились. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нежитлова будівля літ. «В-1» та веранда літ. «в» загальною площею 302,8 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний №101) належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, б/н, виданого 30.07.2003, Державною технічною комісією; висновку, б/н виданого 02.02.2015 ФОП ОСОБА_5 , інформаційної довідки, б/н виданої 01.11.2017 ФОП ОСОБА_5 ; технічного паспорту, б/н виданого 07.09.2017 ТОВ «Інвентарбюро». Відповідно до відомостей з Реєстру речових прав право власності або право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 для експлуатації нежитлової будівлі літ. «В-1» та веранди літ. «в» за будь-якими фізичними або юридичними особами не зареєстровано. Одночасно з цим в Реєстрі речових прав наявна інформація про те, що рішенням Державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Чугуїв Харківської області Неженської В.Г. від 27.11.2017 року №38354598 внесено зміни в об`єкт нерухомого майна №101, а саме: торгівельний павільйон, змінено на нежитлову будівлю, загальну площу змінено з 42 кв.м. на 302,8 кв.м. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація по зазначеному обєкту за вищезазначеною адресою. Позивач вважає рішення Державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Чугуїв Харківської області Неженської В.Г. від 27.11.2017 року незаконним. Зазначає, що земельна ділянка, на якій збудовано (реконструйовано) зазначений вище об`єкт перебуває у власності територіальної громади міста Харкова. Підставою для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення стали акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, висновок ФОП ОСОБА_5 , інформаційна довідка ФОП ОСОБА_5 , технічний паспорт ТОВ «Інвентарбюро». Зазначає, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав керувався п.58 Порядку державної реєстрації прав, яким передбачено, що за бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації замість застосування положень п.п.40 та 45 Порядку державної реєстрації прав. У разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Однак вважає, що відповідач навмисно ввела в оману державного реєстратора, надавши завідомо неправдиві відомості про те, що зміни технічних характеристик об`єкта здійснені без проведення будівельних робіт. Також зазначає, що внаслідок прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора ОСОБА_3 набула право власності на об`єкт самочинного будівництва, що порушує встановлений порядок проведення будівельних робіт з реконструкції з метою зміни техніко-економічних характеристик такого об`єкту.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач заявлені до неї вимоги про скасування рішення державного реєстратора не визнає в повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що на виконання рішення міськвиконкому №201 від 25.03.1998 року у 2000 році було скасовано Акт вибору земельної ділянки для розміщення торгівельного павільйону по продажу м`ясо-молочних продуктів площею 60 кв.м по АДРЕСА_1 . Замовником виступав приватний підприємець ОСОБА_4 , з яким відповідач на той час перебував у фактичних шлюбних відносинах. За кошти сім`ї відповідача ПП ОСОБА_4 побудував по вказаній вулиці тимчасовий торгівельний павільйон по продажу м`ясо-молочних продуктів. Закінчений будівництвом об`єкт площею 42,0 кв.м. було прийнято в експлуатацію Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 20.07.2003 року, затвердженим рішенням Харківського міськвиконкому від 17.09.2003 року за №904. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 05.12.2006 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 визнано за ОСОБА_6 право власності на торгівельний павільйон, розташований по АДРЕСА_1 площею 42,0 кв.м. З урахуванням зміни власника нерухомого майна п.6 Додатку 2 до рішення 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 23.06.2010 року №158/10 ФОП ОСОБА_4 право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 було припинено за його добровільною відмовою, а вказану земельну ділянку надано в оренду ОСОБА_6 строком до 01.06.2015 року для обслуговування торгівельного павільйону. Актом встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 03.04.2012 року за реєєстр.№235/12 Управлінням Держкомзему в м.Харкові було встановлено виконання встановлення меж земельної ділянки на місцевості по АДРЕСА_1 . 17.08.2017 року відповідач надала довіреність ОСОБА_7 для вчинення ним дій з впорядкування документів на належне відповідачу майно. Замовлення техпаспортів, висновків спеціалістів, на підставі яких державним реєстратором Неженською В.Г. було прийнято спірне рішення від 27.11.2017 року здійснювалось від його імені. Факт збільшення площі торгівельного павільйону за рахунок веранди та зміну цільового призначення відповідач не заперечує. Однак зазначає, що зміна назви та технічних характеристик об`єкту відбувалась на підставі інформаційної довідки ФОП ОСОБА_5 від 01.11.2017 року та технічного паспорту від 07.09.2017 року, виготовленого ТОВ «Інвентарбюро». Відповідно до виготовленого технічного паспорту на громадський будинок нежитлову будівлю літ «В-1» станом на 07.09.2017 року об`єктів самочинного будівництва не виявлено. При виготовленні технічного паспорту саме інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_8 , яка перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Інвентарбюро», було встановлено, що належний відповідачу торгівельний павільйон має ознаки об`єкту нерухомого майна, підлягають літеризації та мають на законних підставах збільшену загальну площу 302,8 кв.м. Саме ФОП ОСОБА_5 як будівельним експертом встановлено, що виконані будівельні роботи не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання, та після їх закінчення об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Зазначає, що дії ТОВ «Інвентарбюро» та ФОП ОСОБА_5 не визнані неправомірними в судовому порядку, немає доказів притягнення їх до адміністративної чи кримінальної відповідальності, а тому скасування рішення про державну реєстрацію на підставі здійснених ними висновків та виготовленої технічної документації є передчасними. Доказів подання відповідачем державному реєстратору Неженській В.Г. завідомо неправдивих відомостей щодо зміни технічних характеристик об`єкту, введення державного реєстратора в оману, що мало наслідком прийняття державним реєстратором незаконного рішення 27.11.2017 року за №38354598 не надано. На підставі викладеного просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою суду від 03.04.2019 року за клопотанням представника позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на нежитлову будівлю літ «В-1» та веранду літ «в» загальною площею 302,8 кв.м. по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, заборонивши будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії стосовно зазначеного нерухомого майна.

Ухвалою від 26.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.08.2019 року за клопотанням представника відповідача у справі замінено відповідача ОСОБА_9 на належного ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 21.11.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади.

Відповідно до ст.60 цього Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Норми статті 83 Земельного кодексу України передбачають, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю, в комунальній власності знаходяться всі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

За положеннями ст.116 ЗК України, рішення про передачу земельної ділянки, що входить до складу державної (комунальної) власності в користування, є виключним правом органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною п.1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України регламентує, що власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що земельна ділянка (кадастровий №:10:0004) площею 0,0060 га по АДРЕСА_1 згідно з договором оренди землі від 20.10.2003 №6393 перебувала у користуванні ФО-П ОСОБА_4 .

В подальшому на підставі акту приймання земельної ділянки до земель запасу від 23.01.2018 року №14/18 земельна ділянка (кадастровий №:10:0004) площею 0,0060 га по АДРЕСА_1 , передана до земель запасу міста. Речове право припинено 12.04.2018 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 05.12.2006 року визнано за ОСОБА_3 право власності на торгівельний павільйон, розташований по АДРЕСА_1 площею 42,0 кв.м.

Пункт 4 статті 82 ЦПК встановлює, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням зміни власника нерухомого майна п.6 Додатку 2 до рішення 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 23.06.2010 року №158/10 ФОП ОСОБА_4 право користування земельною ділянкою площею 0,0060 га по АДРЕСА_1 було припинено за його добровільною відмовою, а вказану земельну ділянку надано в оренду ОСОБА_3 строком до 01.06.2015 року в межах, які визначені договором оренди земельної ділянки, реєстраційний №6393/03 від 29.10.2003 року для обслуговування торгівельного павільйону. Актом встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 03.04.2012 року за реєєстр.№235/12 Управлінням Держкомзему в м.Харкові було встановлено виконання встановлення меж земельної ділянки на місцевості по АДРЕСА_1 .

Факт збільшення площі нерухомого майна з 42 кв.м на 302,8 кв.м, а також зміну його цільового призначення з торгівельного павільйону на нежитлову будівлю відповідач не заперечує, тому ці обставини не підлягають доказуванню.

Також судом встановлено, що державним реєстратором філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Чугуїв Харківської області Неженською Г.В. 27.11.2017 року винесено рішення за №38354598, яким внесено зміни до об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером №101.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.03.2019 року №160479773 значиться інформація про об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля літ. В-1, веранда літ.в, загальною площею 302,8 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 ., дата державної реєстрації 27.11.2017 року.

Підставою виникнення права власності зазначено: акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, серія та номер: б/н, виданого 30.07.2003, видавник: Державна технічна комісія; висновок, серія та номер: б/н, виданий 02.02.2015, видавник: ФОП ОСОБА_5 ; інформаційна довідка, серія та номер: б/н, виданий 01.11.2017, видавник: ФОП ОСОБА_5 ; кваліфікаційний сертифікат, серія та номер: АЕ №003350, виданий 10.07.2014, видавник: Атестаційна архітектурно-будівельна комісія; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 07.09.2017, видавник: ТОВ «Інвентарбюро».

Відповідно до інформаційної довідки ФОП ОСОБА_5 від 01.11.2017 року, при проведенні обстеження та інвентаризації виявлено, що всі основні будівельні конструкції нежитлової будівлі за літ. «В-1» та веранди за літ. «В» деформацій не мають, знаходяться в задовільному технічному стані та придатні для подальшої експлуатації за призначенням. В приміщеннях нежитлової будівлі та веранди був виконаний поточний ремонт з демонтажем частини внутрішніх несучих перегородок, просторовим об`єднанням частини деяких приміщень, встановленням додаткових ненесучих перегородок та зміною внутрішнього оздоблення, внаслідок чого відбулось перепланування. Внаслідок перепланування загальна площа не змінилась та становить 302,8 кв.м.. Вказані зміни не є самочинним будівництвом, виконані роботи входять до переліку робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію згідно п.1 Постанови КМУ від 07.06.2017 року №406 «Про затвердження будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію».

Відповідно до висновку ФОП ОСОБА_5 від 02.02.2015 року технічний стан існуючих конструкцій нежитлової будівлі літ. «В-1» задовільний, конструкції веранди теж мають задовільний стан.

На підставі викладених документів, судом встановлено, що належний відповідачу торгівельний павільйон загальною площею 42 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 був в подальшому реконструйований, за наслідком чого було збільшено площу до 302,8 кв.м, та на підставі технічного паспорту від 07.09.2017 року ТОВ «Інвентарбюро», довідки ФОП ОСОБА_5 від 01.11.2017 року б/н, висновку ФОП ОСОБА_5 від 02.02.2015 року, переведений до нежитлової будівлі літ.В-1, веранда літ.в, загальною площею 302,8 кв.м, на яку було зареєстровано право власності за відповідачем ОСОБА_3 .

При цьому, державний реєстратор реалізуючи свої функції, керується Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Внесення відомостей до Державного реєстру прав, згідно з п.4 ч.1 ст. 3 Закону, здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Частиною 3 ст. 10 Закону передбачено, що державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною 2 ст.18 Закону передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 року №1127.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, реконструкція - це реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єкта містобудування.

Пунктом 45 вказаного Порядку (який діяв на час прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності).

У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Таким чином, на державного реєстратора під час вчинення відповідної реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 45 Порядку, необхідних для державної реєстрації права власності, а й, передусім, встановити їх відповідність вимогам законодавства.

Як вже зазначалось, для проведення спірної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомості, відповідачем було подано лише: акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, висновок ФОП ОСОБА_5 ; інформаційна довідка ФОП ОСОБА_5 ; кваліфікаційний сертифікат; технічний паспорт ТОВ «Інвентарбюро», що не узгоджується з переліком документів визначеним в п.45 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 року №1127 (в редакції станом на 27.11.2017 року).

Отже, відповідачкою в порушення вказаного порядку не було надано належних документів, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, враховуючи наступне.

Право власності, за приписами ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 12 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудівельної діяльності на їх території належить право затвердження місцевих правил забудови, внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно до законодавства.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 26 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

- подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

- видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються «Кабінетом Міністрів України.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Виконувати будівельні роботи, без подання відповідного повідомлення забороняється (ч.2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №406, затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, відповідно до якого роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (п.1).

Частиною 3 ст.34 Закону встановлено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Внесення даних до реєстру з присвоєнням реєстраційного номера здійснюється на підставі інформації, наданої органами державного архітектурно-будівельного контролю, протягом одного робочого дня з дня її отримання.

У відповідності до ч.4 вказаної статті реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Зі змісту позову та пояснень представника позивача вбачається, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація по вказаному вище об`єкту нерухомого майна, належного відповідачу.

На підставі встановленого вище, суд не приймає зазначення у інформаційній довідці ФОП ОСОБА_5 про те, що проведення робіт у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 не потребують документів, що дають право на їх виконання на підставі постанови КМУ від 07.06.2017 року №406.

З наявних матеріалів справи вбачається, що площа нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , була збільшена з 42 кв.м на 302,8 кв.м., за рахунок реконструкції, яка відбулась з зміною її геометричних розмірів.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 5Т)0 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно з ч.6 ст.39 Закону, орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Зважаючи на те, що відповідно до технічного паспорту та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна площа спірного нежитлового приміщення змінилася за рахунок робіт щодо прибудови, що є реконструкцією об`єкта, а тому відповідно до ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідач повинна була отримати документи, що надають право на виконання будівельних робіт.

Суд зазначає, що висновок та інформаційна довідка ФОП ОСОБА_5 , не є документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

На підставі викладеного вбачається, що державна реєстрація прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , була проведена в порушення п.45 Порядку (який діяв на час прийняття оскаржуваного рішення), а саме без надання документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки відповідач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.83, 116 Земельного кодексу України ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ЗУ «Про архітектурну діяльність», ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_3 , треті особи Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю та Комунальне підприємство «Добробут» Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності задовольнити.

Скасувати рішення Державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Чугуїв Харківської області Неженської В.Г. від 27.11.2017 року №38354598, яким внесено зміни в об`єкт нерухомого майна №101, що розташований по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 2881,50 грн.

Заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили, після чого підлягають скасуванню. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 25.09.2020 року.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Харківська міська рада, , м.Харків, м-н Конституції буд.7;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

треті особи: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, м.Харків, м-н Конституції буд.7; Комунальне підприємство «Добробут» Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області, , Київська область, Вишгородський район, сел.Литвинівка, вул.Тараса Шевченка буд.1 корп.А.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк