ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/672/20 Номер провадження 22-ц/814/2001/20Головуючий у 1-й інстанції Вітківський М.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянула у м.Полтаві в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" на ухвалу судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 31 липня 2020 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з газопостачання із ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року до Гребінківського районного суду Полтавської області надійшла заява ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 30 159,92 грн (а.с.2-4).

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним типовим договором газопостачання.

Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 31 липня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

В апеляційній скарзі ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу № 528/672/20 направити до Гребінківського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено про помилковість висновку судді суду першої інстанції щодо ненадання доказів наявності у директора підприємства права звертатися до суду від імені підприємства, оскільки у цьому випадку має місце самопредставництво юридичної особи, а те, що ОСОБА_2 є директором ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз», суддя, у разі виникнення сумнівів, мав змогу перевірити безоплатно у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зроблене посилання на те, що ч.2 ст. 163 ЦПК України на заявника не покладено обов`язку зазначати дату народження боржника.

Стверджується також про хибність висновку судді суду першої інстанції щодо відсутності документів, які підтверджують вимоги заявника, з огляду на те, що постачання природного газу здійснюється на підставі типового договору, згода на укладення якого підтверджується фактичним споживанням природного газу. Окрім того, до заяви про видачу судового наказу були надані копії документів, які підтверджують належність боржнику газового личільника з його підписом.

Правом подачі відзиву боржник не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що: заява подана з порушенням вимог ч.1 та п.2 ч.3 ст. 163 ЦПК України, а саме заявником не надано статуту підприємства, в якому б було зазначено, що директор підприємства наділений повноваженнями завертатись до суду без довіреності, або наказу про його призначення на посаду; з порушенням п.2 ч.2 ст.163 ЦПК України, оскільки заявником не вказана дата народження боржника; окрім того в ухвалі зазначено, що із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається, що ОСОБА_1 є належним користувачем послуг з газопостачання, які надаються ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз». Докази та інші відомості стосовно належності боржника в матеріалах справи відсутні, з доданих документів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги заявника ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» до ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками судді суду першої інстанції з таких підстав.

Як зазначалось вище, ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» в порядку наказного провадження звернулося до суду із заявою про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання із ОСОБА_1 ..

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ "Наказне провадження" ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

В частині першій статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п.3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

В статті 163 ЦПК України визначено вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу. Зокрема, згідно частини 2 та частини 3 цієї статті у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Щодо ненадання документів, які підтверджують повноваження особи, що підписала заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

29.12.2019 набрав чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення".

Частиною 1 ст.92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Нормами ч.4 ст.39 ЗУ Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю передбачено, що виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Стаття 58 ЦПК України передбачає дві форми участі у цивільній справі, а саме участь через представника і особисту участь (самопредставництво).

Зокрема, частиною третьою статті 58 ЦПК України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Висновки про відсутність потреби надання документів на підтвердження повноважень керівника у випадку самопредставництва юридичної особи містяться у постанові КАС ВС від 19 червня 2019 року № 620/3827/18.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 05 травня 2020 року (справа № 916/3097/19) міститься висновок про те, що суд не позбавлений права перевірити відомості щодо: прізвища, ім`я, по батькові, дати обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, а також дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань

Згідно п. 1 розділу V Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 № 1657/5, безоплатний доступ до відомостей з Єдиного державного реєстру в електронній формі надається через портал електронних сервісів з метою перегляду, копіювання та друку відомостей щодо юридичної особи.

Відповідно до пп.15 п.3 Порядку відомості про юридичну особу містять, зокрема, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником ТОВ "ТД Лубнигаз" з 02.12.2019 згідно статуту є ОСОБА_3 . При цьому, у Реєстрі відсутні відомості про наявність обмежень повноважень ОСОБА_3 на представництво інтересів ТОВ "ТД "Лубнигаз".

Таким чином, у випадку будь-яких сумнівів суд не обмежений у можливості безоплатно та шляхом вільного доступу перевірити у відкритому Реєстрі актуальну інформацію щодо особи, обраної до органу управління, уповноваженої здійснювати представництво юридичної особи.

Наведені положення законодавства суддя суду першої інстанції залишив поза увагою та помилково відмовив у видачі судового наказу, пославшись на відсутність доказів, що підтверджують повноваження директора Товариства Дуніна М.П. звертатися до суду без довіреності або наказу про його призначення.

Щодо не зазначення у заяві дати народження боржника.

Відповідно до ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бут зазначено:

1)найменування суду, до якого подається заява;

2)повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3)ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4)вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5)перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Наведена норма не містить вимоги щодо обов`язкового зазначення у заяві про видачу судового наказу дати народження заявника.

За таких обставин, відмова у видачі судового наказу на тій підставі, що не зазначена дата народження боржника у заяві про видачу судового наказу, не ґрунтується на вимогах закону, є результатом надмірного формалізму та перешкоджає доступу до правосуддя.

Щодо ненадання документів або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам і цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотиву відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно бути обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції не навів, оцінку доданим до заяви про видачу судового наказу доказам, вказав, що із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів не вбачається, що ОСОБА_1 є належним користувачем послуг з газопостачання, які надаються ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз». Докази та інші відомості стосовно належності боржника ОСОБА_1 матеріалах справи відсутні, з доданих документів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги заявника ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» до ОСОБА_1 .

Згідно ч. З ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Виходячи зі змісту наведеної норми, доказами на підтвердження заявлених вимог є: копія договору, за яким заявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи до заяви про видачу судового наказу заявником надано: рахунок ОСОБА_1 про фінансовий стан її розрахункового рахунку по договору № 535 від 07.04.2010 року та угоди на погашення боргу з 19.12.2018 року по 31.03.2019 року у розмірі 50489 грн. 07 коп. (а.с.5-6); фотокопію лічильника газу ОКТАВА-А G6-1 з показниками лічильника (а.с.7); копію витягу з відомостей про вручення абонентам наміру припинити газопостачання та розірвати договір постачання природного газу з даними лічильника та газовими приладдям які перебувають за адресою абонента (а.с.8)

Відносини, які виникли між постачальником та споживачем природного газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 (в редакції, що діяла до 01.07.2020).

Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається і урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500.

Типовий договір постачання природного газу також розміщено на сайті НКРЕКП, на сайті ТОВ "ТД "Лубнигаз", а також розміщено в друкованому виданні "Зоря Полтавщини", що публікується в межах території ліцензованої діяльності Товариства.

Пунктом 1.3. Типового договору та пунктом 2 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 встановлено, що фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання.

Оскільки споживачем не надавалася підписана заява-приєднання до умов договору, його згода про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного на підставі даних оператора ГРМ, згідно п. 13 р. III Правил та частковою оплатою спожитого природного газу.

З огляду на наведене висновок судді суду першої інстанції про відсутність документів або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, не є обґрунтованим.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали судді суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" задовольнити.

Ухвалу судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 31 липня 2020 року скасувати, справу № 528/672/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з газопостачання із ОСОБА_1 , повернути до Гребінківського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2020 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов