Єдиний унікальний номер 227/2954/13-ц
Номер провадження 22-ц/804/2398/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мірути О.А.,

суддів: Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» по цивільній справі № 227/2954/13-ц на ухвалу Добропільського міськрайоннного суд Донецької області від 02 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Добропільський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) про виправлення описки в судовому рішенні, виправлення помилки у виконавчому документі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернувся заявник ОСОБА_1 з заявою про виправлення описки в судовому рішенні, помилки у виконавчому документі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, в обґрунтування якої заявник зазначив, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2013 року його позовні вимоги до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди було задоволено, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 17 000 гривень.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , отримавши копію рішення суду, у 2013 році направив його відповідачу для виконання, а виконавчий лист не отримав, оскільки не знав про необхідність його отримання та подання до виконавчої служби.

Рішення суду відповідачем виконано не було, тому заявник звернувся до суду та 15.01.2020 року отримав виконавчий лист, з яким 17.01.2020 року звернувся до Добропільського МРВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), але виконавчий лист йому повернули в зв`язку із пропуском строку пред`явлення до виконання.

Заявник зазначає, що встановлений строк ним було пропущено з причини його необізнаності про необхідність отримання виконавчого листа та пред`явлення його до примусового виконання.

Окрім того, ним було виявлено допущену судом помилку у вищезазначеному судовому рішенні, а саме в даті його народження, де замість вірного « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Оскільки помилку було допущено судом в рішенні суду, помилкові відомості стосовно його дати народження також були внесені до виконавчого листа, виданого судом 15.01.2020 року.

На підставі викладеного, заявник просить суд виправити допущену помилку в рішенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2013 року та у виконавчому листі, виданому на виконання вказаного рішення суду, виправивши дату народження позивача на вірну, а також поновити пропущений ним строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання на три місяці з моменту набрання законної сили ухвалою суду про поновлення такого строку.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Макєєвим О.В., заінтересовані особи: Добропільський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», про виправлення описки в судовому рішенні, виправлення помилки у виконавчому документі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - задоволено.

Виправлено описку в рішенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2013 року по цивільній справі № 227/2954/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про стягнення моральної шкоди, зазначивши в резолютивній частині вказаного рішення замість невірно зазначеного «02 березня 1065 року» вірну дату народження позивача ОСОБА_1 - «02 березня 1965 року»

Виправлено описку у виконавчому листі, виданому Добропільським міськрайонним судом Донецької області по цивільній справі № 227/2954/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про стягнення моральної шкоди, зазначивши вірну дату народження стягувача ОСОБА_1 «02 березня 1965 року» замість невірно зазначеної «02 березня 1065 року».

Поновлено ОСОБА_1 строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Добропільським міськрайонним судом Донецької області по цивільній справі № 227/2954/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про стягнення моральної шкоди.

З ухвалою суду не погодився представник ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» Стогній Я.В. та подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду першої інстанції від 02.06.2020 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 щодо поновлення строку для пред`явлення до виконаня виконавчого листа по цивільній справі за № 227/2954/13-ц.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що ухвала суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а саме.

Заявник звернувся з виконавчим листом до державної виконавчої служби лише через 6,5 років, а причини, вказані заявником не є поважними для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заявником ОСОБА_1 подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки він не звернувся з виконавчим листом до Добропільського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції м.Харків та заявою про відкриття виконавчого провадження з поважних причин. Вважає, що він дійсно пропустив строк на пред`явлення виконавчого листа, оскільки був необізнаний про необхідність отримання виконавчого листа.

Зазначає, що у 2013 році отримав лише рішення суду, яке адресував відповідачу для виконання, сподіваючись на добровільне виконання рішення суду з боку відповідача. Крім того, звертає увагу суду, що судом було допущено помилки у рішенні суду та у виконавчому листі, що на його думку унеможливлює виконання зазначеного рішення взагалі. Просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення та ухвалу суду - без змін.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників цивільного процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала відповідає у повній мірі.

Постановляючи ухвалу про виправлення описки у рішенні суду та у виконавчому листі, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення суду, яким було стягнуто відшкодування моральної шкоди у зв`язку із спричиненням ушкодження здоров`ю під час виконання трудових обов`язків, яке в добровільному порядку відповідачем по справі не виконано, а також допущено помилку у рішенні суду, яка унеможливила виконання судового рішення, тому строк пред`явлення до виконання виконавчого листа має бути поновлено.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що в ході підготовки справи до розгляду судом було витребувано з архіву суду цивільну справу № 227/2954/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди. Згідно довідки № 46/20 від 04.02.2020 року, наданої завідувачем архіву суду, вказана справа була утилізована у 2020 році.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2020 року було ініційовано розгляд питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 227/2954/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі про відновлення втраченого провадження.

Згідно ухвали суду Добропільського міськрайонного суду Донецької област від 04 березня 2020 року було відновлено втрачене судове провадження в частині змісту рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2013 року по цивільній справі № 227/2954/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим ухвалою суду Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2020 року провадження у справі було поновлено.

З рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2013 року вбачається, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди було задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, юридична адреса: вул. Красноармійська, буд. 1А, м. Добропілля, м. Білицьке, Донецька область 85043, р/р НОМЕР_1 у ЦВ ПАТ Донгорбанк м. Донецька, МФО 334970, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 13 лютого 2001 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 17000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень.

Заявник ОСОБА_1 надав суду копію паспорта, з якої вбачається, що датою його народження зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той час як в резолютивній частині рішення дата народження позивача вказана ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, судом встановлено, що у вказаному рішенні суду судом було допущено технічну описку і саме ця описка унеможливлює виконання рішення, у зв`язку з чим підлягає виправленню.

Також з матеріалів справи вбачається, що у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2013 року, дату народження позивача також зазначено невірно - 02 березня 1065 року.

Згідно ст. 369 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час ухвалення рішення) у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що у виконавчому листі обов`язково повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника та вказана помилка також унеможливлює належне виконання рішення суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для виправлення описки у виконавчому листі, допущеної в даті народження позивача.

Керуючись вищевикладеними нормами закону, суд першої інстанції задовольнив заяву ОСОБА_1 в частині внесення виправлень до рішення суду та виконавчого листа і в цій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується.

В частині поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду, у тому числі в аспекті розумного строку розгляду справи.

Європейський суд наголосив, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», та у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Hornsby v. Greece).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, що захищається гарантіями ст. 1 Першого протоколу. У своєму автономному тлумаченні ст. 1 Першого протоколу ЄСПЛ в якості майна розцінює право грошової вимоги стягувача, яке ґрунтується на чинному рішенні суду. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року, що діяла на час прийняття судом рішення про стягнення, було передбачено, що для пред`явлення судового рішення для виконання встановлений строк один рік, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що заявник звертався до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» та надавав останньому копію зазначеного рішення суду від 09.08.2013 року, яке набуло чинності 20.08.2013 року, правомірно сподіваючись на добровільне виконання рішення суду з боку відповідача та не отримавши присуджених судом сум відшкодування, у 2020 року стягувач звернувся до суду та 15.01.2020 року отримав виконавчий лист, у якому було зазначено строк для виконання до 21.08.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2020 року Добропільським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виконавчий лист по справі № 227/2954/13-ц було повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

П.2 ч.4 ст. 4. Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що державний виконавець не може прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, а тому чинним законодавством встановлено відповідний порядок поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який керуючись принципами розумності та справедливості, прийняв до уваги наявність судового рішення, яким було стягнуто відшкодування моральної шкоди в зв`язку із спричиненням ушкодження здоров`ю під час виконання трудових обвязків, яке було пред`явлене позивачем відповідачу для виконання, тривалий час в добровільному порядку відповідачем по справі не виконано, а також допущену судом помилку в рішенні суду, яка унеможливила виконання судового рішення, визнав поважність причин пропуску заявником строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та поновив його.

Враховуючи викладене та положення, передбачені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що невиконанням зазначеного рішення порушуються права стягувача, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості доводів відповідача про відсутність у позивача поважних причини пропуску строку пред`явлення данного виконавчого листа до виконання

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Одночасно, з вищевикладених підстав суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» залишити без задоволення.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: О. А. Мірута

Судді: О.Д. Канурна

Ю.М. Мальований