Справа № 130/1401/20
Провадження № 22-ц/801/1546/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 рокуСправа № 130/1401/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 липня 2020 року про відмову у відкритті провадження, постановлену суддею Верніком В.М., в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича під час виконання судового рішення,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця під час виконання судового рішення, в якій просив:

- визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзюбенка С.М. від 02.06.2020 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №20240819;

- зобов`язати головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзюбенка С.М. поновити порушене право ОСОБА_1 на керування транспортними засобами.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 липня 2020 року відмолено у відкритті провадження у даній справі.

Роз`яснено заявнику, що спір із захисту оспорюваних ним прав та законних інтересів віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити скаргу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Скарга мотивована тим, що судом безпідставно застосовано правову позицію Верховного Суду від 16.09.2019, викладену у справі №681/1637/18, оскільки вона не стосується підстав та обставин, зазначених у скарзі; скарга не підсудна місцевому загальному суду як адміністративному та окружному адміністративному суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 28.11.2002 Жмеринським районним судом видано виконавчий лист № АЕ-63 на виконання рішення у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на тримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.11.2002 і до його повноліття.

Постановою головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка С.М. від 12.06.2020 ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідного виконавчого листа № АЕ-63, виданого 28.11.2002 (а.с.5).

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції прийшов до висновку, що предметом оскарження у цій скарзі є суто рішення державного виконавця про тимчасове обмеження спеціального права заявника, тобто щодо застосування примусового заходу, і таке рішення підлягає самостійному виконанню іншими уповноваженими органами, а заявником в межах даної скарги не оспорюється власне розмір визначеної заборгованості по аліментам у порядку контролю за виконанням судового рішення за особистої вказівки щодо оспорювання розміру цієї заборгованості у іншому судовому провадженні, тому дана скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У п. 19 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року судам роз`яснено, що розгляд судами скарг у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу, оскільки провадження у справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень.

Скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби України, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, у розумінні статті 383 ЦПК (ст. 447 в теперішній редакції) є діями цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції, з порушенням зазначених вимог закону, помилково прийшов до висновку, що дана скарга підсудна адміністративному суду, оскільки рішення державного виконавця у виконавчому провадженні з виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягає оскарженню в порядку цивільного судочинства до суду, який видав виконавчий документ.

Колегія суддів бере до уваги постанову Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №137/2081/18 за скаргою на дії державного виконавця (предмет оскарження - постанова державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а також про накладення штрафу), де вимоги скарги розглядалися за правилами цивільного судочинства, якою залишено без змін постанову Вінницького апеляційного суду від 15.05.2019 в частині розгляду по суті скарги боржника щодо визнання неправомірними дій державного виконавця при винесенні ним по виконавчому провадженні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві керування транспортними засобами. Вказаною постановою Верховний Суд закрив провадження в частині оскарження дій державного виконавця по накладенню штрафу, зазначивши, що розгляд справи в цій частині віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження при перегляді справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції відповідно до положень ст. 379 ЦПК України - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 липня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк