Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1774/20
Провадження №: 2/332/1070/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді: Марченко Н.В.
при секретарі: Сабліній А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач ОСОБА_1 є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору міни від 04.05.2016 року, зареєстрованому у реєстрі за №130, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В.І.. У даній квартирі з 12.05.2016 року зареєстрована невістка позивача - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своїм сином - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 19.04.2017 року ОСОБА_2 вивезла все своє майно та майно свого сина ОСОБА_3 . В подальшому відповідачі виїхали проживати до Польщі де залишалися мешкати по теперішній час. Реєстрація відповідачів в квартирі перешкоджає позивачу у користуванні майном та призводить до того, що вона має сплачувати додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстрованих, але не проживаючих фактичних осіб.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідачі по справі не проживають у спірній квартирі з квітня 2017 року, їх особисті речі в квартирі відсутні, плату за комунальні послуги не сплачують, вона не чинила жодних перешкод відповідачам у користуванні квартирою, до теперішнього часу. Невістка ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 мешкали у Польщі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлені вчасно та належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідачів було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 29.07.2020 та 15.09.2020 року.
Адвокатом Мухіною Л.С. подано заяву про відкладення розгляду справи з метою подання відзиву на позовну заяву, оскільки на підставі договору про надання правової допомоги вона представляє інтереси відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Суд не приймає до уваги вищевказану заяву оскільки дійшов висновку про не підтвердження повноважень адвоката Мухіної Л.С. щодо можливості представляти інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 через те, що останні довготривалий час перебувають за кордоном, а адвокатом не надано суду оригінали договорів про надання правової допомоги.
Третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явились, заяв та клопотань до суду не надходило.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснила, що вона є сусідкою позивача, з 2016 року у зазначеній квартирі зареєстровані та мешкали ОСОБА_2 , яка є невісткою ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 - син невістки. В квітні 2017 року ОСОБА_2 вивезла все своє майно та майно свого сина ОСОБА_3 . В подальшому відповідачі виїхали проживати до Польщі де залишалися мешкати по теперішній час.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Суд заслухавши представника позивача, покази свідка, дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору міни від 04.05.2016 року, зареєстрованому у реєстрі за №130, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В.І. (а.с.10-15), технічним паспортом (а.с. 16-18), інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 19-20). У відповідності до інформації наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит суду від 24.07.2020 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 12.05.2016 року по теперішній час (а.с.36), ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 12.05.2016 року по теперішній час (а.с.37). Відповідно до актів обстеження квартири (будинку) підписаного сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вбачається, що відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають в квартирі АДРЕСА_1 з серпня 2017 року (а.с.29,30,31,32). У своїй письмовій заяві, наданій через канцелярію суду, свідок ОСОБА_6 зазначила, що з 2016 року в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрована та проживала ОСОБА_2 , разом зі своїм сином ОСОБА_3 .. Приблизно в квітні - травні 2017 року вона разом зі своїм сином виїхала з вказаної квартири проживати до Польщі, де залишалися мешкати по теперішній час. За останні 3 роки ні ОСОБА_2 ні її сина ОСОБА_3 вона не бачила. Зазначений факт також підтверджено, у судовому засіданні свідком ОСОБА_4 . У відповідності до висновку за результатами перевірки матеріалів ЄО № 5595 від 20.04.2017 року вбачається, що 19.04.2017 року о 09-25 годині до Заводського ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення на лінію "102" , про те, що по АДРЕСА_1 конфлікт з невісткою . В ході проведення перевірки встановлено, що невістка ОСОБА_1 . ОСОБА_2 18.04.2017 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вивезла майно , яке придбано за час спільного проживання з її сином ОСОБА_7 .. ОСОБА_1 пояснила, що в поліцію вона звернулася з метою фіксації даного факту , так як в подальшому збирається звернутися до суду (а.с.26)
У добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідачі не знімаються. Даний факт суттєво порушує право власності позивача , що створює перешкоди в користуванні власністю, яка несе додаткові витрати по його утриманню, оскільки плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості зареєстрованих осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Оскільки відповідачі знаходяться на реєстраційному обліку за місцем проживання в квартирі позивача, тому вона не може реалізувати своє право і розпорядитися майном так, як цього бажає, та повинна нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги, отже за таких підстав ,суд вважає, що право позивача щодо володіння спірною квартирою порушується відповідачами, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-284, 288 ЦПК України
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі.
Зобов`язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради зняти з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 відповідачів ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Повний текст рішення виготовлено 21.09.2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Н.В. Марченко