Справа № 303/4537/16-ц
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Куштана Б.П.,Фазикош Г.В.,

за участі секретаря: Терпай С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2020 року, головуючий суддя Монич В.О., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал звернулося до суду із заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником по справі за позовом ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заяву мотивує тим, що 06 березня 2017 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду по справі №303/4537/16-ц позовні вимоги ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено в повному обсязі.

28 листопада 2019 року між ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги №212009, відповідно до якого ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал», а ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №140/3/07/М/38.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким замінити вибулого стягувача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі №303/4537/16-ц позовні вимоги ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» подав заяву про розгляд справи у його відсутності, апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2017р. по справі №303/4537/16-ц позовні вимоги ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено в повному обсязі.

28 листопада 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (надалі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі - Новий Кредитор) відповідно до чинного законодавства України був укладений договір відступлення права вимоги №212009. Згідно даного Договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №№140/3/07/М/38 від 03.08.2007р. що був укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 .

28 листопада 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (надалі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі - Новий Кредитор) відповідно до чинного законодавства України був укладений договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. та зареєстрованого за №12541, право іпотеки за іпотечним договором №140/3/07/М/38/S-1 від 03.08.2007р. перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», .

Згідно із ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі з правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Враховуючи викладене, зокрема, пункти 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як у межах відкритого виконавчого провадження, так й за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути здійснена на будь-якій стадії процесу.

Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

З наведених положень ст.442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення.

Норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

При цьому, ч.1 ст.431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Із зазначеного вбачається, що стадія виконання судового рішення починається з видачі виконавчого листа.

Як вбачається з матеріалів справи, первісному стягувачу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на примусове виконання рішення суду було видано виконавчий лист.

За таких обставин вбачається, що по даній справі розпочалась стадія виконання судового рішення.

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувана - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Стороною боржника суду не надано доказів наявності обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення.

З огляду на зазначені положення чинного законодавства та на правову позицію Верховного Суду вбачається, що відсутність відкритого виконавчого провадження не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва. є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby V. Greece) від 19 березня 1997 року, зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України,суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода па обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі №201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі №190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви судом першої інстанції не враховано, шо ТОВ «Вердикт Капітал» зверталась саме із заявою про заміну стягувача, а не сторони у справі, яка узгоджується з вимогами ст. 442 ЦПК України та може відбуватись на будь-якій стадії процесу.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97. п. 36. від 1 липня 2003 року).

Аналізуючи норми ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України, законодавець чітко зазначив про те. що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах, а тому, при наявності доказів (належних та допустимих) правонаступництва. право заміни сторони виконавчого провадження (стягувана) - є беззаперечним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Положеннями ч. 5 ст. 15 цього Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набранням судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувана (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII).

У рішенні Європейського суду з прав людини "Матківська проти України" від 12.03.2009р. зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 31.01.2018р. у справі №2а/945/2010 (6-а/195/7/17) суд враховує, що розширене тлумачення щодо заміни сторони виконавчого провадження, які відбулися з прийняттям Закону від 03.10.2017р. «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено у новій редакції (діє з 15.12.2017р.). Зокрема, у ст. 442 ЦПК України у порівняні зі попередною редакцією, з`явилася частина 5 такого змісту: «Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження».

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було постановлено помилкову ухвалу, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 374,375,381-384ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2020 року скасувати.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником задовольнити.

Замінити вибулого стягувача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі №303/4537/16-ц за позовом ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 14 серпня 2020 року.

Головуючий

Судді