Справа № 199/2773/15-ц
УХВАЛА

іменем України

30.01.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Столяренко А.І.,

за участі учасників справи:

представника відповідача ОСОБА_1 С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі.

16.01.2020 ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_2 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що з вказаним рішенням суду вона не згодна, оскільки її неявка в судове засідання була викликана тим, що вона особисто не отримувала жодної судової повістки, а відтак не мала можливості надати докази, приймати участь у їхньому дослідженні та доведення їхньої переконливості перед судом. Дізналася про рішення суду лише наприкінці грудня 2019 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заяву підтримала та просила її задовольнити, оскільки відповідач належним чином не був повідомлений про день та час розгляду справи. На поштовому повідомленні, яке наявне у матеріалах справи, не підпис ОСОБА_3 . Крім того, зазначила, що надані позивачем докази є неналежними, недостовірними та недостатніми для вирішення цієї справи, на що судом при ухваленні рішення не звернуто уваги.

Позивач ПАТ «Дельта банк» до суду не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки, суд не сповістив.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши надані докази та матеріали цивільної справи №199/2773/15, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Розглядаючи питання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування заочного рішення, суд зазначає наступне.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа Перетяка та Шереметьев проти України, заяви № 17160/06 та №35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Із досліджених у судовому засіданні матеріалів цивільної справи вбачається, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено по справі судове засідання на 25 травня 2015 року, про що сторони повідомлені належним чином.

На а.с. 18 наявне поштове повідомлення про отримання ОСОБА_3 ухвали суду від 28.04.2015, позовної заяви та судової повістки про призначення справи на 25.05.2015. Окрім цього, на а.с.23 наявне поштове повідомлення про отримання ОСОБА_3 рішення суду.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 , звертаючись із заявою про поновлення процесуального строку на перегляд заочного рішення суду через 4 роки після його ухвалення, не надала належних та допустимих доказів на спростування твердження суду щодо належного повідомлення сторін, у тому числі і відповідача, про час та місце розгляду справи, а також на підтвердження того, що вона дізналася про рішення суду лише наприкінці грудня 2019 року.

Суд не може взяти до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_2 щодо того, що підписи під поштовими повідомленнями на а.с.18, 23 не належать ОСОБА_3 , оскільки на підтвердження цим обставинам доказів суду не надано.

Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку, що твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що вона не була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, яке ґрунтується на припущенні, не може бути підставою для поновлення строку на подання заяви про скасування заочного рішення, оскільки не виправдовує втручання у принцип res judicata (юридичної визначеності) та права на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, статтею 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже головними умовами для скасування заочного рішення є поважність причини не з`явлення відповідача в судове засідання і докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення спору. Наявність одночасно цих двох умов дає підстави для скасування заочного рішення суду.

Проте, відповідачем не надано до суду доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення від 25 травня 2015 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

У зв`язку з вищенаведеним, суд зазначає, що заявник не надав будь-яких доказів, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом при винесенні рішення, оскільки обґрунтуванням заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Частиною 4 статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284-288, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено 31 січня 2020 року.

Суддя О.Б.Подорець