ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання правочину недійсним, визнання незаконним та скасування присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, державної реєстрації та запису про право власності на земельну ділянку,-

встановив:

14 червня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання правочину недійсним, визнання незаконним та скасування присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, державної реєстрації та запису про право власності на земельну ділянку, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Великоснітинської сільської ради від 28.04.2011 р. № 7.10 йому передано безкоштовно у власність земельну ділянку пл. 0,10 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 між сусідами: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням № 8.26 Великоснітинсьої сільської ради від 03.12.2013 року йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки в розмірі 0,1038 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Він замовив виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на своє ім`я, що розташована в АДРЕСА_1 в межах Великоснітинської сільської ради, що стверджується проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки. За його заявою зазначеній земельній ділянці державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області проведено державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер: :01:004:0138, що стверджується кадастровим планом земельної ділянки, де зазначений кадастровий номер, відмітка державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області про те, що електронний документ перевірено та внесено до Державного земельного кадастру (лицьова сторінка та а.с.43 проекту землеустрою) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на його ім`я.

Рішенням Великоснітинської сільської ради № 5.2-ХІ-ІІІ-VІ від 05.08.2014 року затверджено проект землеустрою на його ім`я та передана у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 0,1038 га кадастровий номер КОАТТУ :01:004:0138. Після цього йому залишилося звернутися до Реєстраційної служби, щоб провести державну реєстрацію земельної ділянки. Проте, виявилося, що його земельна ділянка з вказаним кадастровим номером вже зареєстрована за іншим власником, а саме за відповідачем - ОСОБА_2 , який став власником земельної ділянки пл. 0,0532 га, яка розташована в садовому товаристві «Дружба» Великоснітинської сільської ради на підставі договору дарування земельної ділянки від 02.07.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області. На ім`я ОСОБА_2 02.07.2014 року проведена державна реєстрація права власності - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49, номер запису про право власності - 6193315, об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка пл. 0,0532 га, кадастровий номер: :01:004:0138, цільове призначення: для колективного садівництва, адреса: Київська область, Фастівський район, с/рада Великоснітинська, садове товариство «Дружба».

Як вбачається із договору дарування дарувальником виступала ОСОБА_5 від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_6 , а обдарованим був ОСОБА_2 ОСОБА_5 належала земельна ділянка площею 0,0532, цільове призначення якої - ведення садівництва, що знаходиться в садовому товаристві «Дружба» на підставі державного акту на право приватної власності на землю, який був зареєстрований 16.06.1998 року, згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки суміжними землекористувачами є: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Зазначений державний акт не мав кадастрового номера земельної ділянки. Для укладення договору дарування земельної ділянки у 2014 році обов`язково потрібно було присвоїти зазначеній земельній ділянці кадастровий номер.

Проте вказаній земельній ділянці неможливо було присвоїти кадастровий номер по тій причині, що зазначена земельна ділянка, яка знаходиться в СТ «Дружба» розташована на території лісгоспу. В зв`язку з цим було проведене обманним шляхом незаконне отримання кадастрового номеру на земельну ділянку ОСОБА_5 , що підтверджується фальшивим витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, в якому вказаний кадастровий номер позивача земельної ділянки: :01:004:0138.

Зазначене підтверджується вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2015 року, відносно засудженого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 358 КК України в якому судом було встановлено, що у 2011 році ОСОБА_9 у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи у приміщенні офісу ТОВ «Едванс-Інформ», на підставі ст. ст. 180, 639 ЦПК України уклав усну угоду з гр. ОСОБА_6 , який на законних засадах представляв інтереси гр. ОСОБА_5 на розроблення та виготовлення документації щодо подальшої приватизації земельної ділянки, яка належала останній. У березні 2014 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне отримання кадастрового номеру на земельну ділянку ОСОБА_5 , повторно підробив підпис державного реєстратора Ковальської Л.І. на офіційному документі - витязі з Державного Земельного кадастру.

Фактично договір дарування укладений під впливом обману і відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

В даному випадку, обставина, що має істотне значення це - присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, який не може належати земельній ділянці пл. 0,0532 га. Земельній ділянці пл. 0,0532 га, неможливо було присвоїти кадастровий номер тому і відбулася підробка (фактично обман) підпису державного реєстратора у витязі з Державного земельного кадастру для присвоєння кадастрового номера і для цієї цілі був взятий присвоєний кадастровий номер земельної ділянки пл. 0,1038 га позивача.

Станом на час укладення договору дарування без кадастрового номера неможливе було його укладення. Земельна ділянка пл. 0,1038 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої - :01:004:0138, яка знаходиться в АДРЕСА_1 фактично знаходиться у користуванні позивача, а у державному реєстрі прав - юридично належить відповідачу ОСОБА_2 , право власності на яку незаконно ним набуте.

По договору дарування земельної ділянки від 02.07.2014 року, по якому ОСОБА_2 прийняв у дар земельну ділянку пл. 0,0532 га, цільове призначення якої - ведення садівництва, яка розташована в СТ «Дружба» Великоснітинської сільської ради, перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 46460033 від 15.04.2019 року позивачу відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка вже зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншим власником. Також позивач зазначив, що його земельна ділянка пл. 0,1038 га та земельна ділянка ОСОБА_2 пл. 0,0532 га не межують, не є суміжними, не перетинаюся між собою, знаходяться на значній відстані одна від одної. Земельна ділянка позивача знаходиться в межах села Велика Снітинка, а земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться в садовому товаристві «Дружба» Великоснітинської сільської ради.

На підставі викладеного, позивач просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки пл. 0,0532 га, що знаходиться в садовому товаристві «Дружба» Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер:0:01:004:0138, укладений 02.07.2014 року поміж ОСОБА_5 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області та скасувати його.

Визнати незаконним та скасувати присвоєння кадастрового номера - 0:01:004:0138 земельній ділянці площею 0,0532 га, яка розташована в СТ «Дружба» Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області.

Скасувати державну реєстрацію та запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно земельної ділянки площею 0,0532 га, що розташована в СТ «Дружба» Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області на ім`я ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49, номер запису про право власності - 6193315 та стягнути з відповідача на його користь судові витрати

24 липня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

13.08.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, щона період оформлення позивачем його земельної ділянки відбувалися зміни в законодавстві, що регулює земельні правовідносини та з 01.01.2013 року набрали чинність ЗУ «Про Державний земельний кадастр», «Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою КМУ від 17.10.2012 року за №1051 Фастівська РДА та відповідно інші Державні адміністрації втратили повноваження на затвердження проектів землеустрою, оскільки таке право відповідно до ЗУ «Про Державний земельний кадастр» із змінами і доповненнями, внесеними ЗУ від 09.12.2011 року №4152-VІ перейшло до Управління земельних ресурсів і розроблені проекти землеустрою потребували змін. Тому в даному випадку саме й відбулася прикра помилка. 02.07.2014 року ним ОСОБА_2 було набуто право власності на земельну ділянку законним шляхом, він є добросовісним набувачем й під час, коли відбувався правочин не знав й не міг знати про те, що майно отримано в особи, яка начебто не мала права його відчужувати. Також зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Київський області своїми діями порушують ст. 2 ч. З п. 4,5,6 КАС та поступають упереджено, недобросовісно, нерозсудливо при розгляді заяви позивача, відмовляючи позивачу в виправленні допущених ними помилок безоплатно в зазначенні адреси земельної ділянки та надані витягу із державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням відмінного кадастрового номера. ГУ Держгеокадастру у Київський області також зобов`язане безоплатно виправити помилку допущену в Публічній карті, яка привела до накладки на земельну ділянку ОСОБА_2 , враховуючи, що «Місцезнаходження ділянки на публічній кадастровій карті помилкове. Конфігурація ділянки має помилки. Площа не співпадає з площею на державному акті. Цільове призначення ділянки не співпадає з державним актом» «відповідно до під пункту 2. п. 144 Порядку (ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051), якщо факт невідповідності відомостей державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які і є підставою для внесення таких відомостей, підтверджено державний кадастровий реєстратор за допомогою програмного забезпечення державного земельного кадастру безоплатно виправляє допущену помилку».

На підставі вищевикладеного, відповідач просив в задоволені позову відмовити, зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Київський області безоплатно виправити помилку допущену в Публічній карті, надати іншого особистого кадастрового номера для ділянки ОСОБА_1 , згідно з координатами та умов визначених згідно технічної документації та проекту, фактичного місцезнаходження, проект землеустрою та відомості по земельну ділянку та ввести в єдину систему кадастрової інформації.

27.08.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що вказане посилання відповідача не ґрунтується на вимогах закону тому, що відповідно до ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» вказано, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер (ч.1), кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі (ч.2), система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території (ч.3), кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки, зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера (ч.6), скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці (ч.7). З цього вбачається, що вказаний кадастровий номер присвоєний саме земельній ділянці позивача, іншій земельній ділянці не може бути присвоєний, тобто не може бути присвоєний земельній ділянці відповідача. Позивач неодноразово звертався до органів земельних ресурсів з приводу даного питання і саме так позивачу, а саме шляхом звернення до суду, пояснювали вирішення цієї проблеми. Враховуючи вищевикладене позивач просив задовольнити його позов в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

10.10.2019 року відповідачем подано заяву про застосування позовної давності.

13.11.2019 року позивачем подана відповідь на заяву відповідача про застосування позовної давності.

Ухвалою від 13.11.2019 року клопотання (заяву) представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Середенко В.А. про забезпечення доказів - задоволено.

Ухвалою від 02.12.2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кузьмич Я.В. про витребування доказів - задоволено.

02.12.2019 року третьою особою ГУ Держгеокадастру у Київській області подане пояснення відповідно до якого зазначено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. За наявною інформацією за заявою ОСОБА_1 від 14.06.2014 року Державним кадастровим реєстратором управлінням Держземагенства у Фастівському районі Київської області Ярмольок А.А. здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :016004:0138 та видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2014 року №НВ-0104.

03.03.2020 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати незаконним та скасувати кадастровий номер: :01:004:0138 земельної ділянки площею 0,0532 га, що знаходиться в садовому товаристві «Дружба» Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області в договорі дарування укладеному 02.07.2014 року поміж ОСОБА_5 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області.

В судовому засіданні представник позивача просила суд задовольнити уточнену позовну вимогу, а також скасувати державну реєстрацію та запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно земельної ділянки площею 0,0532 га, що розташована в СТ «Дружба» Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області на ім`я ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 49, номер запису про право власності - 6193315.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та уточненої заяви та висловили позицію зазначену у відзиві на позов. Крім цього, подали заяву про застосування строків позовної давності.

Третя особа - ГУ Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з`явилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі рішення Великоснітинскої сільської Ради від 28 квітня 2011 року за №7.10 передано безкоштовно у власність земельну ділянку громадянину України ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га. для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 між сусідами: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Рішенням Великоснітинської сільської Ради від 3 грудня 2013 року за № 8.26 надано дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1038 га. (а.с.8).

В подальшому, позивач замовив виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 в межах Великоснітинської сільської ради, що стверджується проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.10-13).

За заявою позивача, зазначеній земельній ділянці, державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області проведено державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер: :01:004:0138, що стверджується кадастровим планом земельної ділянки, де зазначений кадастровий номер, а також є відмітка державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Фастівському районі Київської області про те, що електронний документ перевірено та внесено до Державного земельного кадастру (лицьова сторінка та а.с.43 проекту землеустрою) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на ім`я позивача.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 46460033 від 15.04.2019 року позивачу відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка вже зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншим власником, а саме за відповідачем - ОСОБА_2 , який став власником земельної ділянки пл. 0,0532 га, яка розташована в садовому товаристві «Дружба» Великоснітинської сільської ради на підставі договору дарування земельної ділянки від 02.07.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області.

На ім`я ОСОБА_2 02.07.2014 року проведена державна реєстрація права власності - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49, номер запису про право власності - 6193315, об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка пл. 0,0532 га, кадастровий номер: :01:004:0138, цільове призначення: для колективного садівництва, адреса: Київська область, Фастівський район, с/рада Великоснітинська, садове товариство «Дружба».

Як стверджував позивач та його представник в судовому засіданні, доказом того, що саме земельній ділянці ОСОБА_1 площею 0,038 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 був присвоєний кадастровий номер: :01:004:0138 являються: витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2014 р. на ім`я ОСОБА_1 , відповідь від Держгеокадастру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, звідки 04.01.2017 р., пояснення третьої особи по справі від 02.12.2019 р. з яких вбачається інформація про те, що «за наявною інформацією за заявою ОСОБА_1 від 14.06.2014 р. державним кадастровим реєстратором управління Держземагенства у Фастівському районі Ярмольок А.А. здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: :01:004:0138 та видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.06.2014 р. № НВ-0104.

Відповідно до вимог статті 132 Земельного кодексу України та статті 30 Закону України «Про державний Земельний кадастр» для здійснення з земельною ділянкою будь-яких правочинів наявність кадастрового номеру є істотною умовою.

Кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування (ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»). Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі (ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»). Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера (ч. 6 ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»).

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»).

Відомості про земельну ділянку (в т.ч. про її кадастровий номер (ч. 1 ст. 15 ЗУ Державний земельний кадастр») у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаціі системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття ста архівних такими відомостями (п. 114 Постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012 р. "1 затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру»).

Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних діл зберігається у Державному земельному кадастрі постійно (ч. ч. 7, 8 ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»).

Таким чином, процедура скасування кадастрового номера земельної ділянки згідно чинному законодавству передбачає внесення відповідних змін до відомостей про земельну ділянку із даним кадастровим номером в Державному земельному кадастрі за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру у разі скасування державної реєстрації такої земельної ділянки (в т.ч. на підставі рішення суду).

Отже, скасування кадастрового номера земельної ділянки у цивільно-правовому договорі законом не передбачено. Так само, чинним законодавством не передбачено визнання кадастрового номера незаконним.

Крім того, згідно п. 157 постанови КМУ № 1051 від 17.10.2012 р. «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» у разі виявлення органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, помилки у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці (в тому числі після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою) зазначений орган у п`ятиденний строк з моменту виявлення помилки:

1. складає в електронній та паперовій формі протокол виправлення помилки за формою згідно з додатком ЗО;

2. безоплатно виправляє помилку в кадастровому номері шляхом присвоєння земельній ділянці за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру нового кадастрового номера, наступного за останнім у відповідному кадастровому кварталі;

3. письмово повідомляє про це власникам, користувачам відповідної земельної ділянки за формою згідно з додатком № 1.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки правочином - договором дарування земельної ділянки від 02.07.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області, не порушується право власності (володіння) позивача на відведену йому земельну ділянку, то, в даному випадку, має місце фактично помилка при присвоєнні кадастрового номера № :01:004:0138 двом окремим земельним ділянкам, а порядок дій для виправлення помилки прописаний у Порядку ведення Державного земельного кадастру, що визначає функцію органа, що здійснює ведення Державного земельного кадастру.

Як вбачається з пояснень третьої особи - ГУ Держгеокадастру у Київській області, Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пунктами 107, 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельної ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

З 01.01.2013 р. реєстрація прав на земельні ділянки відбувається у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 1 цього Закону відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяжень про об`єкти та суб`єкти таких прав містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей належить до дискреційних повноважень державного кадастрового реєстратора.

Керуючись статтею 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», перевіривши документи на відповідність вимогам законодавства державний кадастровий реєстратор здійснює державну реєстрацію земельних ділянок та на підтвердження такої реєстрації видає витяги з Державного земельного кадастру.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

- невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Ведення Державного земельного кадастру здійснюється за допомогою програмного забезпечення в Національній кадастровій системі (НКС) - автоматизована система, в якій передбачено ведення земельного кадастру відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр». Коригувати рішення, змінювати своє рішення або іншим чином вносити додаткові відомості до нього неможливо, оскільки це технічно не передбачено програмним забезпеченням АС ДЗК.

В статті 28 Закону України «Про землеустрій», зазначено що розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр»,

- земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер;

- кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі;

- система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України;

- структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України;

- кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового, призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок;

- кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера;

- скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці;

- інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно

З письмових пояснень третьої особи вбачається, що інформація та документи про присвоєння кадастрового номеру :01:004:0138 земельній ділянці площею 0,0532 га та внесення відомостей до Державного земельного кадастру про державну реєстрацію за цільовим призначенням для колективного садівництва, яка знаходиться в садовому товаристві «Дружба» Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області у Відділі відсутня (а.с.150).

Крім цього, на виконання ухвали суду третьою особою по справі, вказано, що «державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0138 здійснена на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0138 га з цільовим призначенням 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 .

Відповідач, заперечуючи проти позову і проти уточнених позовних вимог, зазначив, що в законодавстві, що регулює земельні правовідносини та з 01.01.2013 року набрали чинність ЗУ «Про Державний земельний кадастр», Порядок ведення Державного земельного кадастру. затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051 Фастівська РДА, та відповідно інші Державні адміністрації втратили повноваження на затвердження проектів землеустрою, оскільки таке право відповідно до Закону України «Про земельний кадастр» із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 9 2011 року № 4152-VI перейшло до Управління земельних ресурсів і розроблені проекти строю потребували змін. Вбачає, що саме в даному випадку й відбулася технічна помилка.

Судом встановлено та підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав, реєстрація правочину на вказану земельну ділянку відбулася - 02.07.2014 року (а.с.56), а саме місяць до того, як позивач отримав рішення про затвердження проекту землеустрою -05.08.2014 (а.с.9).

Отже, 2 липня 2014 року відповідачем було набуто на законних підставах (договір дарування) та реєстрація в державному реєстрі) право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 338 ЦК питання добросовісності набуття майна є одним із фактів, що має значення для вирішення справи і встановлюється судом відповідно до ст.214 ЦПК (про це зазначено в рішенні ВС від 19.01.2011 у справі №6-13839св10).

Тому, щодо набуття у власність відповідачем земельної ділянки, суд, з огляду на матеріали справи дійшов висновку про те, що останній є добросовісним набувачем.

Земельна ділянка відповідача площею 0,0532 га знаходиться на Публічній кадастровій карті України у шарі «Ділянки з помилками геометрії» (а.с.116-118), що вказує на те, що інформація про дану ділянку в Державному земельному кадастрі міститься з помилками, а отже не може підтверджувати дійсність обставин спірних правовідносин сторін у даній справі.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач має право змінні предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним Договору дарування земельної ділянки Відповідача від 02.07.2014 р. як укладеного під впливом обману на підставі ст.230 ЦК України, проте в ході подальшого розгляду справи, позивачем були уточнені позовні вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другі сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо стор заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо замовчує їх існування.

Згідно п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодообставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотне значення. Норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Отже, договір дарування є одностороннім правочином, договором (ч. 3 ст. 202, ч. 2 cт. 626 ЦК України).

Тобто, положення ст. 230 ЦК України не застосовуються до односторонніх договорів, оскільки це суперечить суті одностороннього правочину, адже в даному разі неможливі шляхом обману спонукати другу сторону до вчинення правочину, бо такий правочин - це дія однієї сторони, а отже спірний Договір на підставі положень цієї норми закону може бути визнаний недійсним.

Така сама позиція щодо визнання недійсним договору дарування як одностороннього правочину з підстав, визначених ст. 230 ЦК України, висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.03.2013 справа №6-212Ісв 13.

Крім того, чинна судова практика розглядає в якості сторін спору про визнання правочину недійсним на підставі ст. 230 ЦК України безпосередніх сторін цього правочину як позивача особу, що діяла під впливом обману, та особу, яка ввела іншу сторону в оману відповідача. У даній справі позивач не є стороною спірного правочину, а відповідач не є особою, що умисно вводила в оману другу сторону спірного договору, таким чином Позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Отже, твердження позивача в змісті позову про те. що договір дарування був укладений під впливом обману, є безпідставними та недоведеними і істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення крім випадків, встановлених законом. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Ніхто не позбавляв позивача його законного права на земельну ділянку. Він вільно може користуватися своєю ділянкою за призначенням.

Суд, з урахуванням викладеного, дійшов висновку, що помилково були внесені цифри кадастрового номера до реєстру, але земельна ділянка позивача на місцевості та в межах згідно технічної документації вільна, право володіння ніким не порушено та не використовується жодним чином, у володінні не перебуває.

Отже, вданому випадку, норми ст. 230 ЦК України не можуть застосовуватися як підстава позову про визнання недійсним Договору дарування земельної ділянки Відповідача від 02.07.2014 р. Інша частина позовних вимог у даній справі є похідними від визнання недійсним вищевказаного договору, а отже також не підлягають до задоволення.

Головне Управління Держгеокадастру у Київський області зобов`язане безоплатно виправити помилку допущену в Публічній карті, яка призвела до накладки на земельну ділянку позивача, враховуючи, що «Місцезнаходження ділянки на публічній кадастровій карті є помилкове. Конфігурація ділянки теж має помилки. Площа не співпадає з площею на державному акті, цільове призначення ділянки не співпадає з державним актом».

Відповідно до підп. 2. 143. Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051, державний кадастровий реєстратор під час розгляду повідомлення про виявлення технічної помилки перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які є підставою для внесення таких відомостей.

Відповідно до підп. 2.144. якщо факт невідповідності відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які є підставою для внесення таких відомостей, підтверджено, Державний кадастровий реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру:

1) складає в електронній та паперовій формі протокол виправлення помилки за формою згідно з додатком 30;

2) безоплатно виправляє допущену помилку (крім випадків, коли технічна помилка допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру);

3) письмово повідомляє не пізніше наступного дня про виправлення помилки заінтересованим особам за формою згідно з додатком 31 (у тому числі власників, користувачів земельних ділянок, а також третіх осіб, інтересів яких стосувалося виправлення помилок);

3-1) надсилає державному реєстраторові прав на нерухоме майно повідомлення за формою згідно з додатком 31 в електронній формі;

4) безоплатно видає заявникові за його бажанням витяг, довідку з Державного земельного кадастру, викопіювання з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру на заміну документа, в якому виявлено помилку.

Технічний адміністратор Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в режимі реального часу забезпечує передачу повідомлення Державного кадастрового реєстратора до державного реєстратора прав на нерухоме майно, яким надсилалося повідомлення відповідно до пункту 139-1 цього Порядку.

Крім цього, відповідно до заяви відповідача від 10.10.2019, позивачем пропущені строки позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивачем до матеріалів справи долучено його заяву (звернення) до Голови Держгеокадастру від 06.12.2016 р. з метою підтвердити, що до моменту одержання позивачем відповіді на дану заяву йому не було відомо про особу Відповідача як порушника на спірний кадастровий номер.

При цьому, за текстом звернення позивач: з 2014 року намагається оформити свою земельну ділянку; отже володіє інформацією, що його кадастровий номер присвоєний іншій земельній ділянці, яка знаходиться в СТ «Дружба» у 150 м від ділянки Позивача; знає про дії власника цієї ділянки; прикладає до звернення рішення про відмову у державній реєстрації від 06.12.2016 р. та вирок суду від 14.01.2015 року.

Тому, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що текст та додатки долучені позивачем до заяви свідчать про те, що позивач до моменту одержання відповіді на своє звернення, а саме з 2014 року неодноразово звертався до державного реєстратора з метою зареєструвати право власності на відведену йому земельну ділянку та одержував відмови у зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими правами (чергова аналогічна відмова від 15.04.2019 р. додана до позовної заяви у даній справі).

Отже, усі обставини порушення прав позивача на кадастровий номер були йому відомі до моменту звернення від 06.12.2016 р. і викладені у цьому самому зверненні.

Суд, також звертає увагу, що саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд, з урахуванням вищевикладеного, дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданого позову, а також такого, що поданий з пропущенням строків позовної давності.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 258-265 ЦПК України, ст.717, 230 ЦК України, Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051, Постановою Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ЗУ «Про Державний земельний кадастр»,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання правочину недійсним, визнання незаконним та скасування присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, державної реєстрації та запису про право власності на земельну ділянку - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.08.2020.

Суддя Л.М.Ковалевська