ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 645/1836/18

провадження № 22-ц/818/400/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл»,

представник третьої особи - Тоцька Катерина Миколаївна,

третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

третя особа - Приватний виконавець Ярмоленко Олександр Валентинович,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мерген»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тоцької Катерини Миколаївни - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року складі судді Шарко О.П.,

у с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_3 в період з 10 вересня 2003 року по 24 вересня 2004 року;

- визнати її особистою приватною власністю: квартиру АДРЕСА_1 ; земельні ділянки площею 0,0600 га, що розташовані на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області, садівниче товариство «ТИШИНА», ділянки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_3 ;

- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3 : гараж № НОМЕР_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль Jeep Cherokeе, державний номер НОМЕР_5 .

Позов мотивовано тим, що з 10 вересня 2003 року вона та ОСОБА_3 перебували у фактично шлюбних відносинах, а в 2004 році зареєстрували шлюб офіційно. За період їх шлюбу вони придбали: квартиру АДРЕСА_1 ; земельні ділянки площею 0,0600 га, що розташовані на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області, садівниче товариство «ТИШИНА», ділянки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; автомобіль Jeep Cherokeе, державний номер НОМЕР_5 ; гараж № НОМЕР_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_3 , був придбаний, коли вона та відповідач проживали однією сім`єю, але ще не перебували у зареєстрованому шлюбі. У зв`язку зі складністю взаємовідносин між подружжям постало питання про розпорядження спільним майном. Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З метою захисту її прав та інтересів та інтересів малолітніх дітей, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на вищевказане спільне майно подружжя.

В заяві про забезпечення позову позивач просила зупинити продаж арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 ; автомобіля Cherokee Limited, номер кузова НОМЕР_6 ; автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_7 ; автомобіля Opel Astra, державний номер НОМЕР_3 ; земельної ділянки площею 0,0600 га, що розташована на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області; гаражу № НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову. Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Зупинено продаж арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 ; автомобіля Cherokee Limited, номер кузова НОМЕР_6 ; автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_7 ; автомобіля Opel Astra, державний номер НОМЕР_3 ; земельної ділянки площею 0,0600 га, що розташована на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області; гаражу № НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 .

09 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» (далі - ТОВ «Мідас Оіл») подало до суду першої інстанції клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих постановою Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року.

Клопотання мотивовано тим, що 22 серпня 2019 року ОСОБА_1 змінила позовні вимоги та просила встановити факт проживання однією сім`єю та поділити майно без визначення часток. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, на які посилалась позивач при поданні заяви про забезпечення позову, змінились, отже підстави для забезпечення позову перестали існувати.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року в задоволенні клопотання ТОВ «Мідас Оіл» про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Проте, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який їх вжив. Суд першої інстанції вважав, що підстав для скасування заходів забезпечення позову немає, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити. Крім того, заходи забезпечення позову були вжиті апеляційним судом, а не судом першої інстанції.

05 листопада 2019 року Тоцька Катерина Миколаївна - представник ТОВ «Мідас Оіл» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухватити нове рішення про скасування заходів забезпечення позову, вжитих постановою Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що остання редакція позовних вимог ОСОБА_1 не містить вимоги про зняття арешту з майна. Таким чином змінились позовні вимоги, які були підставою для застосування заходів забезпечення позову. Вимоги позивача після уточнення позову зводяться до встановлення факту спільного проживання та поділу майна подружжя.

ТОВ «Мідас Оіл» є стягувачем за зведеним виконавчим провадженням, боржником у якому є ОСОБА_3 05 березня 2018 року головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків (далі - МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова) Сокуренко І.О. відкрито виконавче провадження № 55900776 про стягнення з ОСОБА_3 1 248 450, 00 грн; накладено арешт на грошові кошти та майно боржника на загальну суму в розмірі 1 248 450, 00 грн.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. А в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Зупинення продажу арештованого майна фактично призвело до зупинення виконання трьох рішень господарського суду Харківської області по справах № 922/78/18, № 922/4237/17, № 922/77/18, які набрали законної сили, та унеможливило процедуру примусової реалізації майна в межах виконавчого провадження.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова, приватний виконавець Ярмоленко О.В., ТОВ «Мерген» ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання права власності на спільно набуте майно подружжя, до якого входить: квартира АДРЕСА_1 ; земельні ділянки площею 0,0600 га, що розташовані на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області, садівниче товариство «ТИШИНА», ділянки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ; автомобілі - Jeep Cherokeе, державний номер НОМЕР_5 , та Opel Astra, державний номер НОМЕР_3 ; гараж № НОМЕР_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

На примусовому виконанні у МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова знаходиться виконавче провадження № 57274742 на загальну суму 1 248 450, 00 грн.

В рамках даного виконавчого провадження накладено арешт на вищезазначене майно.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. На даний час рішення оскаржено в апеляційному порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного суд від 05 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до частин сьомої - десятої статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Дослідивши виділені матеріали справи та враховуючи викладені норми ЦПК України, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки на момент розгляду заяви третьої особи спір між сторонами по суті вирішено не було. Таким чином, обставини, які були підставою для забезпечення позову, існують до теперішнього часу, а отже необхідність застосування забезпечення позову не відпала.

Врахувавши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача судова колегія вважає, що правові підстави для скасування забезпечення позову відсутні.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року є законною, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Тоцької Катерини Миколаївни - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 серпня 2020 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова