ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2345/20 Справа № 179/1775/18 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства Ізмаїл на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відділу державної реєстрації Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, селянського (фермерського) господарства Ізмаїл про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відділу державної реєстрації Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, селянського (фермерського) господарства Ізмаїл про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відділу державної реєстрації Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, селянського (фермерського) господарства Ізмаїл про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року у задоволенні заяви представника відповідача селянського (фермерського) господарства Ізмаїл - Корсуновського П.Ю. про стягнення витрат на правову допомогу по даній справі відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, селянське (фермерське) господарство Ізмаїл звернулося з апеляційною скаргою, в якій просили ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року скасувати, стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь селянського (фермерського) господарства Ізмаїл витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що подання позову до відповідача викликало необхідність залучення останнім фахових юристів та оплату їх послуг; дії позивача не можна вважати обґрунтованими, оскільки такі дії безпосередньо торкнулися інтересів відповідача, примусивши його понести витрати, пов`язані з розглядом справи; судом першої інстанції невраховано процесуальну поведінку сторін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи в стягненні витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, відповідачем не зазначено доводів і доказів необґрунтованості дій позивачів.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України (т.1 а.с.248).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Наявними в справі письмовими доказами підтверджується, що відповідачем вищенаведені вимоги закону дотримані, оскільки його представником до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про стягнення витрат за професійну правничу допомогу, що підтверджується протоколом судового засідання від 05 листопада 2019 року (т.1 а.с.247в), а докази про судові витрати ними подано до суду протягом п`яти днів після постановлення ухвали, 11 листопада 2019 року (том 2, а.с.2).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні,на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі №757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст.137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження вимог про стягнення витрат, понесених відповідачем при розгляді справи, до суду надано договір про надання правової допомоги від 10 квітня 2019 року, укладений між адвокатським об`єднанням «НОВУМ», в особі керуючого партнера Підлужного В.М., та селянським (фермерським) господарством Ізмаїл (т.2 а.с.3-8), квитанцію про оплату селянським (фермерським) господарством Ізмаїл витрат на правову допомогу згідно договору на загальну суму 10 000 грн. (т.2 а.с.1), акт виконаних робіт із зазначенням їх вартості та витрачених годин (т.2 а.с.10).

Вищевказані документи є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження факту понесення селянським (фермерським) господарством Ізмаїл витрат по правовій допомозі, в зв`язку із чим ці докази необґрунтовано не взяті до уваги при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції.

Враховуючи те, що позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без розгляду за заявою їх представника, а відповідачем по справі понесено судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу, що підтверджується наданими ним належними, допустимими та достовірними доказами, неспростованими позивачем, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення з позивачів на користь відповідача селянського (фермерського) господарства Ізмаїл понесених ним витрат у розмірі 5 000 грн. з кожного позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ці витрати понесені відповідачем у зв`язку з необґрунтованими діями позивачів, які полягають у тривалому розгляді справи в суді, спровокованому діями сторони позивача, яка змінивши підстави позову як підставу недійсності спірного договору зазначала, що спірний договір батько позивачів ОСОБА_2 не підписував, проте після отримання судом висновку експерта від 19 вересня 2019 року (т.1 а.с.222-226), згідно з яким підпис від імені ОСОБА_2 в оригіналі договору оренди землі від 11 грудня 2015 року, виконаний саме ОСОБА_2 , подали заяву про залишення позову без розгляду без зазначення причин.

Виходячи з наведених обставин та матеріалів справи колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, понесених селянським (фермерським) господарством Ізмаїл є обґрунтованими, ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з наступним стягненням з позивачів на користь селянського (фермерського) господарства Ізмаїл витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. з кожного.

Зважаючи на результат розгляду апеляційної скарги, з позивачів на користь апелянта підлягають стягненню понесені судові витрати за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 1 921 грн. (по 960 грн.50 коп. з кожного позивача).

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства Ізмаїл задовольнити.

Ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь селянського (фермерського) господарства Ізмаїл () витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 5 000 (п`ять тисяч) грн.00 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь селянського (фермерського) господарства Ізмаїл () судові витрати за звернення з апеляційною скаргою в розмірі по 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.