Справа № 242/4313/19
Провадження № 2/242/67 /20
І м е н е м У к р а ї н и
04 лютого 2020 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В. І., секретар судового засідання Нарижна О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковомузадоволенню з наступних підстав.
Факт укладення договору фінансового лізингу підтверджується специфікацією та актом приймання-передачі від 24.04.2014 року, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв обумовлений договором предмет лізингу, який був підписаний сторонами без зауважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 802 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
Так, відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Судом встановлено, що позивачем належним чином було виконано свої зобов`язання за договором фінансового лізингу та передано у платне користування відповідачу обумовлений договором предмет лізингу.
Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі.
Таким чином встановлено, що відповідач в порушення умов договору зобов`язання за договором фінансового лізингу належним чином не виконав, у зв`язку з чим в нього перед позивачем виникла заборгованість.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Укладання договору фінансового лізингу та отримання предмету лізингу відповідачем підтверджується матеріалами справи.
В зв`язку з невиконанням зобов`язань покладних на відповідача відповідно до договору фінансового лізингу та нездійсненням виплат платежів відповідно до графіка лізингових платежів ОСОБА_1 істотно порушила умови договору фінансового лізингу, заборгованість не погасила, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 195 635,74 грн., яка складається із заборгованості за по вартості предмету лізингу - 119 107,38 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 4,76 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 67 490,74 грн; заборгованості за простроченою комісією - 9 032,86 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 420 839,13 грн. суд встановив наступне.
Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» введено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями, згідно із якою на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована у м.Донецьк Донецької області, тобто населеному пункті, яке відповідно до Розпорядження КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р , відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція.
Судом встановлено, що позивачем станом на 06.06.2019 року нарахована заборгованості по пені, однак враховуючи положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р., суд вважає, що вимоги в частині стягненні пені задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 195 635,74 грн., яка складається із заборгованості за по вартості предмету лізингу - 119 107,38 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 4,76 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 67 490,74 грн; заборгованості за простроченою комісією - 9 032,86 грн.
Крім того, у відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 9247,13 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на 31,74%, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, 31,74% від 9247,13 грн. становить 2935,04 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 133,141,280, 259, 264, 265 ЦПК України, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя В. І. Капітонов