Справа № 127/2-2464/2009
Провадження № 22-ц/801/1651/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 рокуСправа № 127/2-2464/2009м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Панасюка О.С.

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 127/2-2464/09 за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2020 року, постановлену у складі судді Ан О.В.,

встановив:

В липні 2020 ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» звернулось до суду з заявою відповідно до якої просило замінити стягувала ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у цивільній справі за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.08.2009 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» солідарно заборгованість за кредитним договором № 0 від 28.01.2008 та кредитним договором № 0 від 23.06.2008. Ухвалою суду від 29.08.2014 замінено сторону виконавчого провадження АКІБ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк». 15.04.2020 заявник придбав у ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором, тому наявні підстави для заміни стягувача його правонаступником, що й стало підставою звернення до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2020 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Замінено стягувача з публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у цивільній справі № 127/2-2464/2009 за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в її задоволенні, посилаючись на порушення норм процесуального права та принципу рівності сторін.

В апеляційній скарзі зазначала, що надані заявником документи, що підтверджують факт купівлі ними права вимоги саме за кредитним договором № 0 від 28.01.2008 та № 0 від 23.06.2008 укладеними між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та АТ «УкрСиббанк» відсутні будь-які докази, що заявник є кредитором за зазначеними договорами. До заяви не додано доказів повідомлення відповідачів про зміну кредиторів за кредитними договорами. Отже докази надані суду про перехід прав на договори не є належними та достовірними.

14 вересня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив від представника ТОВ «Фінансова Компанія ІНВЕСТ-КРЕДО», в якому зазначено, що ухвала суду першої інстанції є законною, а апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути задоволеною, оскільки судом на законних підставах змінено сторону виконавчого провадження.

Відповідач по справі ОСОБА_2 та її представник адвокат Хейніс О.Г. в судовому засіданні не з`явились.

29 вересня 2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання адвоката Хейніса О.Г. про перенесення розгляду справи в зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі в місті Калинівка, однак доказів поважності причини суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

30 днів з дня відкриття провадження 31 серпня 2020 року (а.с. 79) припадає на 30 вересня 2020 року.

Згідно ч. 2 ст. 371 ЦПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Однак клопотання про продовження строку розгляду справи до суду не надходило.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.08.2009 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» солідарно заборгованість за кредитним договором № 0 від 23.06.2008 у розмірі 82513,74 грн, неустойку за порушення зобов`язань в розмірі 500 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості 443,29 грн. Також з відповідачів на користь позивача стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 0 від 28.01.2008 у розмірі 238864,16 грн, неустойку за порушення зобов`язань в розмірі 500 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості 993,31 грн (а.с.59-60 т. 1).

08.12.2011 між ПАТ «Укрсиббанк», яке являється правонаступником АКІБ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до останнє набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 28.01.2008 та кредитним договором 0 від 23.06.2008 (а.с. 107-108 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2014 замінено сторону виконавчого провадження АКІБ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у виконавчих провадженнях за виконавчими листами № 2-2464 виданих Замостянським районним судом м. Вінниці 09.11.2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 боргу на користь АКІБ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 28.01.2008 та кредитним договором 0 від 23.06.2008(а.с 116 т. 1).

23.04.2020 ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» уклали договір №2227/К/1 про відступлення прав вимоги, за умовами якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 28.01.2008 та кредитним договором 0 від 23.06.2008, які забезпечуються порукою ОСОБА_1 (а.с. 7-12 т. 2).

Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), однак згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заміна кредитора у зобов`язанні відповідно до положень ст. 512 ЦК України відбувається шляхом: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно із ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд за заявою сторони, заінтересованої особи, державного або приватного виконавця замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та підтверджено позицією Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 та від 15 травня 2019 у справі № 370/2464/17.

З огляду на вищевикладене, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Також слід зазначити, що норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Доводи апеляційної скарги щодо порушення права на участь в судовому процесі є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 належним чином повідомлена про час та місце розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження за п`ять днів до судового засідання, а саме 24 липня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 947 (а.с. 46).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інші доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій, власного тлумачення скаржником вимог чинного законодавства та характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2020 року залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

О.С. Панасюк