Єдиний унікальний номер судової справи: 473/2764/20
Провадження № 22ц/812/1649/20 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

28 вересня 2020 року м. Миколаїв Справа № 473/2764/20

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за участі: представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року, постановлену суддею Ротар М.М., в приміщенні того ж суду в м. Вознесенськ, цього ж дня, за матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Вознесенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення неправильності в актовому записі та внесення змін до актового запису,

встановив:

20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, заінтересована особа - Вознесенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення неправильності в актовому записі та внесення змін до актового запису.

Заява мотивована тим, що 09 грудня 1988 року виконавчий комітет Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області видав свідоцтво про укладення шлюбу (повторно) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому допустив помилку, вказавши ім`я та по батькові дружини як « ОСОБА_5 », замість « ОСОБА_6 ». У зв`язку з такими розбіжностями імені та по батькові у свідоцтві про укладення шлюбу, заявник, як спадкоємниця ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може оформити спадщину.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт неправильності в актовому записі про шлюб №48, складеному 27 грудня 1948 року виконавчим комітетом Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області стосовно гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у частині запису імені та по батькові нареченої « ОСОБА_8 » замість вірного ОСОБА_9 », а також зобов`язати Вознесенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про шлюб.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

04 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заявник вказувала, що заява про визнання запису в акті цивільного стану неправильним і про внесення змін до нього має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу від заінтересованої особи не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Як вбачається з матеріалів заяви ОСОБА_1 , спірні правовідносини пов`язані з установленням імені та по батькові ОСОБА_7 і залежно від цього - правильності чи помилковості актового запису про шлюб.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №466/1150/18. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 425/2737/17), на яку заявниця посилалася в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів заяви, поданій у порядку окремого провадження, ОСОБА_1 просила установити факт неправильності в актовому записі про шлюб у частині запису імені та по батькові дружини « ОСОБА_8 » замість вірного ОСОБА_9 », а також зобов`язати Вознесенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про шлюб. Зі змісту заяви вбачається, що заявниця не оскаржувала відмову Вознесенського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про шлюб та вимог щодо оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису заявниця не заявляла.

Таким чином, об`єктом перевірки судом в цій справі є встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт шлюбу особи та залежно від них вирішення питання про неправильність актового запису в частині імені та по батькові дружини і зобов`язання органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до цього запису, а не дотримання Вознесенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) процедури розгляду звернення заявника про внесення змін до актового запису й оцінка правомірності дій щодо відмови в задоволенні цього звернення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у цивільній справі є передчасним.

За правилами пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права апеляційний суд вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374,376, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку до

Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: С.Ю. Колосовський

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови виготовлено 28 вересня 2020 року.