ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 серпня 2020 року

м.Харків

справа № 638/18523/16-ц

провадження № 22-ц/818/2249/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Тичкової О.Ю., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» в особі Дзержинської філії дільниця № 1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунальне підприємство «Харківводоканал»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» в особі Дзержинської філії дільниця № 1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири за апеляційними скаргами Комунального підприємства «Харківводоканал» та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року, постановлене під головуванням судді Аркатової К.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» в особі Дзержинської філії дільниця № 1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, у розмірі 108 364,50 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків у розмірі 103 464,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 вартість проведеного звіту у розмірі 4900 грн, тобто по 1225 грн. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1083,65 грн., тобто по 270,91 грн. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 витрату на правничу допомогу у розмірі 13 700 грн., по 3425 грн з кожного. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Харківводоканал» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до Комунальне підприємство «Харківводоканал» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал». Апелянт просив повернути надмірно сплачений судовий збір в сумі 1017,53 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що Комунальне підприємство «Харківводоканал» не є належним відповідачем у справі, оскільки підприємство виконує лише технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, яке включає в себе аварійно-диспечерське обслуговування та негайне усунення несправностей та пошкоджень внутрішньобудинкових систем водопостачання, а також ліквідація аварійних ситуацій на внутрішньобудинкових системах водопостачання житлових будинків комунальної власності територіальної громади міста Харкова. Натомість обов`язок перед споживачами утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані лежить на Комунальному підприємстві «Жилкомсервіс», який є виконавцем послуг з утримання внутрішньобудинкових мереж. Апелянт вважає, що відповідальність за належний технічний стан внутрішньобудинкових систем покладено саме на Комунальне підприємство «Жилкомсервіс».

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надала відзив на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Харківводоканал», просила залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача. При цьому просила змінити рішення суду першої інстанції в частині подвійного стягнення коштів з ОСОБА_3 з розподіленням заявлених позивачкою сум на винних осіб солідарно, стягнути з винних осіб суму, сплачену за правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 також подала апеляційну скаргу, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_2 , та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 вказувала, що позивачем не доведено, що саме внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 сталося залиття нежитлового приміщення першого поверху, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 . Матеріали справи містять акт обстеження приміщення, в якому чітко зазначено, що труби перебували в незадовільному стані, що спричинило утворення свища і саме на підставі цього сталося затоплення квартири позивачки.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року оскаржується лише в частині позовних вимог до Комунального підприємства «Харківводоканал» та в частині позовних вимог до ОСОБА_2 . В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок щодо утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій відноситься до обов`язків виконавця послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, - покладений на Комунального підприємства «Харківводоканал»; тому через несвоєчасне виявлення останніми несанкціонованої заміни труб Комунальне підприємство «Харківводоканал» винне у залитті приміщень ОСОБА_1 . Крім того, зокрема, ОСОБА_2 несанкціоновано було здійснено втручання у систему трубопроводу холодної води, що також було причиною залиття; тому на останнього також має бути покладений обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої залиттям підвального приміщення, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 .

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення 1-го поверху №268-1:268-6 в літ. «А-14», загальною площею 45,0 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 (а.с.16-18 т.1).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

А відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою.

Квартири відповідачів знаходяться поверхом вище від нежитлового приміщення, яке належить позивачці.

29 липня 2016 року відбулося залиття нежитлового приміщення 1-го поверху №268-1:268-6 в літ. «А-14», загальною площею 45,0 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 .

Актами обстеження від 01 серпня 2016 року та від 02 серпня 2016 року встановлено, що в квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 здійснена самостійна заміна труб та перепланування трубопроводу холодної води зі зміщенням стояка на 400 мм від початкового знаходження. В перекритті заміна трубопроводу не здійснювалася та трубопровід знаходився в технічно незадовільному стані. 29 липня 2016 року утворився свищ на трубопроводі в перекритті між квартирами АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , що спричинило залиття квартири АДРЕСА_4 та перукарні (а.с.7 т.1).

Згідно актів обстеження встановлено також, що ОСОБА_1 завдано майнову шкоду.

Відповідно до звіту №674/08-16 від 16.08.2016 року, складеного ТОВ «Аргумент-експерт», розмір прямого збитку майна в результаті залиття складає 35 184,34 грн. (а.с.191 т.1). Згідно звіту №2754/-08-16 - розмір прямого збитку внутрішнього оздоблення складає 68 280,16 грн. (а.с.214 т.1).

Крім того 16 серпня 2016 року та 01 вересня 2016 року позивачкою були укладені договори підряду на виконання робіт по здійсненню ремонту нежитлового приміщення 1-го поверху, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 (а.с.9-13 т.1).

Згідно зі зведеним кошторисним розрахунком вартості виконаних робіт, за вказаними договорами вартість проведеного ремонту зазначеного приміщення становить 53 611 грн. (а.с.14-15 т.1).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що залиття її квартири сталося внаслідок неправомірних дій відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які всупереч вимогам законодавства самостійно, на свій розсуд, здійснили переобладнання трубопроводу холодної води зі зміщенням стояка на 400 мм від початкового знаходження, чим спровокували утворення тріщини в трубі між перекриттями, яка знаходилася в поганому стані з причин неналежного утримання балансоутримувачем трубопроводу в належному стані та несвоєчасного проведення ним капітального ремонту. У зв`язку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути солідарно з Комунального підприємства «Жилкомсервіс» в особі Дзержинської філії дільниця № 1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Комунального підприємства «Харківводоканал» матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття приміщення, у розмірі 108 364,50 грн та правові витрати у розмірі 13 700 грн.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року оскаржуються лише в частині позовних вимог до Комунального підприємства «Харківводоканал» та в частині вимог до ОСОБА_2 . В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржуються та судом апеляційної інстанції не переглядаються.

За правилами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Сторонами не заперечується факт залиття нежитлового приміщення 1-го поверху, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 .

В актах обстеження від 01 серпня 2016 року та від 02 серпня 2016 року зазначено, що в квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 здійснена самостійна заміна труб та перепланування трубопроводу холодної води зі зміщенням стояка на 400 мм від початкового знаходження. В перекритті заміна трубопроводу не здійснювалася та трубопровід знаходився в технічно незадовільному стані. 29 липня 2016 року утворився свищ на трубопроводі в перекритті між квартирами АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , що спричинило залиття квартири АДРЕСА_4 та перукарні (а.с.7 т.1).

Позивачка вважає, що винними особами у залиття її приміщень є як власники квартир АДРЕСА_4 та № АДРЕСА_3 , а також Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» в особі Дзержинської філії дільниця № 1 та Комунальне підприємство «Харківводоканал», які не виконали належним чином своїх обов`язків щодо належного утримання внутрішньобудинкової системи водопостачання в житловому будинку.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» ( далі - Закон).

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 19 Закону учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно зі ст. 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Рішенням Харківської міської ради від 26 липня 2006 року № 69/06 було створено КП «Жилкомсервіс».

Відповідно до п.п. 3.1 та 3.2 статуту КП «Жилкомсервіс» метою підприємства є: здійснення функцій утримання на балансі, переданих йому за договором з власником житлових будинків, споруд та іншого майна, забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов для проживання, а предметом діяльності - укладення договорів на обслуговування житлово-комунальними послугами споживачів з виконавцями послуг, контроль за якістю послуг і виконанням умов договорів.

Рішенням Харківської міської ради від 20 грудня 2006 № 1186 визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків - КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: КП «Харківблагоустрій», КП «Харківські теплові мережі», ДКП «Харківкомуночиствод», КП «ВТП «Вода», КСП «Харківгорліфт» та інші (а.с.103 т.1).

Рішенням № 1186 КП «Харківводоканал», яке згідно рішення Харківської міської ради від 12.01.2011 року № 132/11 КП «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» реорганізовано шляхом приєднання до КП «Харківкомуночиствод» та згідно рішення Харківської міської ради від 23.12.2011 року № 577/11 КП «Харківкомуночиствод» (КП «Харківводоканал») покладено обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. КП «Харківводоканал» надає послуги в частині технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем холодного водопостачання та водовідведення житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Отже вказаним рішенням, прийнятим органом місцевого самоврядування в межах своєї компетенції, визначено статус КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «Харківкомуночиствод» (КП «Харківводоканал») - як виконавця послуг з їх утримання.

Відповідно до п. п. 2, 7 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Згідно ст. 29 Закону договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Пункт 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 розкриває сутність поняття централізованого водовідведення, як послуги спрямованої на задоволення потреб споживача у водовідведенні, яка надається виконавцем - КП «Харківводоканал» з використання внутрішньобудинкової системи водовідведення.

Матеріали справи свідчать про те, що на підставі Рішення № 1186 між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківводоканал» було укладено договір № 16/2 від 29.12.2011 року щодо технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем (а.с.99 т.1).

Згідно з п. п. 2.3.1. Договору КП «Харківводоканал» зобов`язаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем згідно із законодавством та Договором.

Рішенням від 20.12.2011 року № 902 Виконавчого комітету Харківської міської ради (надалі - Рішення № 902) встановлено перелік, порядок та періодичність надання послуг з утримання будинків та споруд, тобто послуг, що надає КП «Харківводоканал» (як виконавець послуг з утримання будинків та споруд, згідно Рішення № 1186), зокрема послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем (а.с.104 т.1).

Таким чином, згідно Рішень № № 1186, 902 Виконавчого комітету Харківської міської ради та договору № 16/2 відповідальність за належний технічний стан та проведення якісних ремонтних робіт на системі водопостачання покладено саме на КП «Харківводоканал».

Відповідно до п. 1 ст. 21 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 КП «Харківводоканал» несе відповідальність у разі неналежного надання або ненадання послуг, що призвело до заподіяння збитків майну та або приміщенню споживача, шкоди його здоров`ю - шляхом відшкодування збитків.

КП «Жилкомсервіс» не є власником житлового фонду, який переданий йому в господарське відання, тобто, КП «Жилкомсервіс» не є власником будинку, де сталося залиття квартири позивачів. Цей фонд належить територіальній громаді м. Харкова в особі міської ради.

Послуги з централізованого водовідведення, як послуги спрямованої на задоволення потреб споживача у водовідведенні, з використання внутрішньобудинкової системи водовідведення, надається виконавцем - КП «Харківводоканал», зокрема, послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів того, що залиття нежитлових приміщень, які належать ОСОБА_1 , сталося саме з вини відповідача, КП «Жилкомсервіс», як управителя будинку.

Тоді як договором від 29.12.2011 року, укладеного між КП «Жилкомсервіс» (Управитель) та КП «Харківводоканал» (Виконавець), відповідальність за належний технічний стан та проведення якісних ремонтних робіт на системі водопостачання покладено саме на КП «Харківводоканал».

Висновок суду першої інстанції про те, що саме Комунальне підприємство «Харківводоканал» має відшкодовувати шкоду, завдану внаслідок залиття приміщення, яке належить ОСОБА_1 , - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги КП «Харківводоканал» не спростовують висновки суду першої інстанції.

Разом з тим колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (в межах вимог апеляційної скарги), - є недоведеними та у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити, з огляду на таке.

Статтею 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.7, 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення:

а) наявність шкоди,

б) протиправна поведінка заподіювача шкоди,

в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача,

г) вина.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В акті обстеження від 02 серпня 2016 року встановлено, що в квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 здійснена самостійна заміна труб та перепланування трубопроводу холодної води зі зміщенням стояка на 400 мм від початкового знаходження. В перекритті заміна трубопроводу не здійснювалася та трубопровід знаходився в технічно незадовільному стані. 29 липня 2016 року утворився свищ на трубопроводі в перекритті між квартирами АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , що спричинило залиття квартири АДРЕСА_4 та перукарні (а.с.7 т.1).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що залиття приміщення, що належить позивачці, сталося саме внаслідок вини ОСОБА_2 .

А здійснення самостійної заміни труб та перепланування трубопроводу холодної води зі зміщенням стояка на 400 мм від початкового знаходження у квартирі АДРЕСА_4 , - не є причиною залиття.

Таким чином, причиною залиття приміщення, що належить позивачці, стало технічно незадовільний стан трубопроводу, внаслідок чого утворився свищ на трубопроводі в перекритті між квартирами АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , що спричинило залиття квартири АДРЕСА_4 та нежитлових приміщень 1-го поверху, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, ФОП ОСОБА_7 був наданий висновок про технічний стан системи внутрішнього водопроводу по АДРЕСА_1 , та зазначено, що стан системи внутрішнього водопроводу за зазначеною адресою оцінюється як задовільний, заміна труб в межах квартири не впливає негативно на роботу стояка в цілому. Приховані дефекти, допущені при проведенні будівельно-монтажних робіт в 2001-2002 роках по встановленню систем водопостачання до здачі будинку в експлуатацію призвели до аварії 29.07.2016 року та залиттю нежитлових приміщень, що належать позивачці (а.с.114-124 т.1).

Висновок суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_2 у залитті нежитлових приміщень, що належать позивачці, - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 спростовують висновки суду першої інстанції в межах вимог його апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року слід змінити, скасувавши його в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 із відмовою у задоволенні позову в зазначеній частині. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Встановлено, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1551,96 грн.

З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1551,96 грн.

Матеріали справи містять клопотання Комунального підприємства «Харківводоканал» про повернення надмірно сплаченої суми судового збору (а.с. 74 т.3).

За подачу апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 2643 грн. При цьому сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1625,48 грн.

Таким чином при подачі апеляційної скарги КП «Харківводоканал» було надмірно сплачено 1017,53 грн. судового збору.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається особі, яка її сплатила за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, судова колегія вважає, що наявні підстави для повернення відповідачу з Державного бюджету України судового збору у розмірі 1017,53 грн., який надмірно сплачений відповідачем при поданні апеляційної скарги за платіжним дорученням №29551 від 04 лютого 2020 року.

Згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Порядок повернення судового збору врегульовано наказом Мінфіну «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» від 03.09.2013 № 787.

Пунктом 5 вказаного Порядку зокрема передбачено, що повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за ухвалою суду, яка набрала законної сили, оригінал або належним чином засвідчена копія якої подається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення сплаченого судового збору та оригіналом або копією (у тому числі електронною копією) розрахункового документа, що підтверджує його сплату (у разі якщо його оригінал знаходиться в матеріалах справи).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року - змінити, скасувавши його в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду в частині позовних вимог до Комунального підприємства «Харківводоканал» - залишити без змін.

Повернути Комунальному підприємству «Харківводоканал» надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1017,53 грн. за платіжним дорученням №29551 від 04 лютого 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1551,96 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.Ю. Тичкова

Н.П. Пилипчук