РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )про розірвання шлюбу,-
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу з підстав припинення шлюбних відносин. Також просить стягнути витрати на правничу допомогу.
В обґрунтування позову зазначає, що 12 вересня 1997 року між сторонами було укладено шлюб, родина розпалась, шлюбні стосунки припинені.
Ухвалою суду від 15.04.2020року провадження у справі було відкрито.
Позивач, в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує, строк для примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « ОСОБА_3 ».
Відповідач, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов визнає, справу просить слухати без його участі, строк для примирення не потрібен.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 1997 року, неповнолітніх дітей не мають.
Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться.
За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Що стосується стягнення втрат на правову допомогу,суд зазначає наступне.
Відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Разом зцим вматеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), розрахунок витрат, акт приймання-передачі наданих послуг.
Таким чином, понесені позивачем витрати за надану їй професійну правничу допомогу суд вважає не доведеними.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 14, 105, 110 СК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 12 вересня 1997 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 462.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_3 ».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 468 грн.40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Київський районний суд м. Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Н.М. Бородіна