Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
23 вересня 2020 року
справа № 263/3220/16-ц
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М., касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року в частині задоволених позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості змінив, у зв?язку з чим абзац другий резолютивної частини рішення суду першої інстанції виклав у такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 квітня 2013 року по 31 липня 2017 року в розмірі 4 406,33 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 183, 24 грн, три проценти річних у розмірі 330,82 грн, а всього 6 920,39 грн».
При цьому колегія суддів зазначила, що: «інфляційні втрати та три проценти річних обчислені позивачем і стягнуті судами за період з 01 квітня 2013 року по 31 липня 2017 року та виходячи із простроченої заборгованості в межах 3 років до дня звернення до суду з позовом, тому в цій частині судові рішення слід залишити без змін».
Не можу погодитися з таким застосуванням статті 625 ЦК України з наступних мотивів.
1. У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що позивач розрахував суму інфляційних втрат за кожен місяць окремо, при цьому за місяці, коли мала місце дефляція, зазначив нульові дані. У результаті чого була завищена сума інфляційні втрат.
2. У частині другій статті 625 ЦК України, зокрема, вказано: «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення».
3. Телеогічне тлумачення частини другої статті 625 ЦК України в контексті сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції дозволяє стверджувати, що вона направлена на встановлення механізму: (а) компенсації втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів; (б) врахування інтересів боржника за наявності дефляції.
4. Наявність такого симетричного врахування інтересів як кредитора, так і боржника непрямо свідчить про наявність припису, та як наслідок про імперативність частини другої статті 625 ЦК України в контексті сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.
5. Тому норма, передбачена в частині другій статті 625 ЦК України, стосовно сплати боргу боржником кредитору з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (викладена словами: «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення») є імперативною, застосування якої учасники цивільних відносин не можуть виключити в договорі.
6. Аналогічний по суті висновок зроблений і в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 лютого 2018 року у справі № 917/1622/16. Зокрема вказується, що «у розрахунку інфляційних втрат поза увагою позивача залишилося те, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція)».
7. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 червня 2020 року у справі № 905/21/19 зазначено, що «при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період. З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з методикою розрахунку інфляційних збитків відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100% (дефляції)».
8. Тому колегії суддів необхідно було постановити ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Суддя В. І. Крат