Справа № 310/3542/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.

при секретарі Рибалка Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_2 Шаркової Н.А.

за участю представника відповідача адвоката Баранової О.П.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу у загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії , суд -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про захист права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії посилаючись на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області належить 1/45 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області реєстр. № 1050 та йому належить 13/90 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 році він отримав право власності на частку у спільній частковій власності на зазначений житловий будинок. В 2018 році він вирішив переїхати для постійного проживання в належний йому будинок та виявив, що відповідач без погодження з ним розмістив вигрібну яму на відстані приблизно 1 метр від стіни житлового будинку, позначеного в технічному паспорті житловий будинок під літерою «А», з боку вулиці Мічуріна.

При цьому у приміщенні житлового будинку «А» під №1-3-8 ОСОБА_3 облаштував санвузол (душ,вмивальник, туалет), обладнав внутрішньо домову каналізацію з відведенням побутових стоків у зазначений вигріб.

Житловий будинок збудовано в 1947 році з саману та облицьовано цеглою.

Вважає, що таке розміщення ОСОБА_3 вигрібної ями з відведенням у неї побутових стоків з внутрішньодомової каналізації наносить шкоду будинку, оскільки на стінах у приміщеннях квартири АДРЕСА_3 , яку він займає, з`явилися тріщини, руйнуються стіни, є неприємний запах каналізації.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Вигрібна яма, споруджена ОСОБА_3 розташована з порушенням Державних будівельних та санітарних норм.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати (розібрати та засипати) вигрібну яму, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 на відстані приблизно 1 метр від стени житлового будинку з боку вилиці Мічуріна та демонтувати внутрішньо домову каналізацію з відведенням побутових стоків у вигріб.

Ухвалою суду від 20.05.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 06.09.2019 року проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

З наданого представником відповідача адвокатом Баранової О.П. відзиву зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі вказуючи, що позивач не довів про порушення своїх прав, не надав доказів про забруднення повітря випарами з вигрібної ями, не довів вчинення відповідачем неправомірних дій, які порушують права позивача. ( а.с.75-80).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у позові. В судовому засіданні доповнив, що він має малолітню доньку, яка літом скаржиться на неприємний запах, який йде з вигрібної ями. Будинок старої споруди, вигрібна яма розташована на відстані від стіни будинку 1,26 м., а від стіни його частини на відстані 5,96 м., фекальні стоки йдуть в грунт, що є порушенням його прав. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, доповнила поясненнями, що відповідач не приєднався до міської каналізації, не зважаючи на те, що в 2004 році почав займатися проектом, але не закінчив його. Частки у домоволодінні позивача та відповідача є ідеальними, знаходяться у спільній частковій власності, в натурі не виділені, тому позивач зацікавлений у збереженні належного йому житлового будинку в належному стані. Просить суд цивільний позов задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5 позов не визнала, пояснюючи, що позивач не довів порушення своїх прав, не надав доказів про забруднення повітря випарами з вигрібної ями, наявності тріщин чи руйнування стін квартири АДРЕСА_3 позивача в результаті обладнання вигрібної ями, яка є предметом спору, всі пояснення позивача щодо порушення його прав є припущеннями, які не підтверджені. В задоволенні позову просить відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 є власником 1/6 частки житлового будинку з господарськими спорудами під літ.А з прибудовою літ. «а», в якому влаштована ізольована квартира АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2012 року (а.с.9), копією витягу про державну реєстрацію прав (а.с.10), копією договору купівлі-продажу від 14.11.2020 року (а.с.11-12), копією витягу про державну реєстрацію прав (а.с.13).

Відповідач ОСОБА_3 є власником частини житлового будинку літ «А» з прибудовами літ. «а1», «а2», «а3», в якому влаштована ізольована квартира АДРЕСА_6 АДРЕСА_5 , у тому числі вбиральнею літ. «Р» з влаштованим вигребом, що не є предметом спору, вигрібною ямою №8, що не є предметом спору, що підтверджується копією технічного паспорту на ім`я ОСОБА_3 від 01.04.2015 року, інвентаризаційна справа №3098, реєстровий номер 3850 та вигрібною ямою, яка розташована біля стіни житлового будинку літ. «А» на земельній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом спору ( а.с.67-72).

Згідно з частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула право власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 1 статті 50 Конституції України передбачено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 270 Цивільного кодексу України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на недоторканість особистого сімейного життя.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до п.а) ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожний громадян України має право на безпечне для його життя і здоров`я навколишнє природне середовище.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Відповідно до пункту 1.1.1 частини 1.1 розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 року № 145, вигрібна яма (вигріб) - інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною.

Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.

Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Перевезення рідких відходів з вигребів та розміщення їх на території приватних володінь, а також використання їх як добрива в сільському господарстві забороняється (частина 2.21. розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць).

Згідно з частиною 2.22. розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

Відповідно до листа в.о. міського голови №2825/02-М-2467 від 01.11.2018 року про розгляд звернення ОСОБА_1 за № М-2467 від 23.10.2018 року, згідно ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відповідно до санітарних вимого дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб. За відсутності інженерних мереж міської (селищної) каналізації слід передбачити каналізування садиб з використанням місцевих очисних споруд, проект яких погоджений з органами санепідслужби. Відповідно ДБН Б.2.2-12:2018 Планування і забудова територій передбачено, що дворові вбиральні повинні розташовуватись від житлового будинку та літньої кухні на відстані 20 метрів. Вигрібні ями дворових туалетів повинні бути виконані з конструкцій, що запобігають фільтрації фекальних стоків у грунт (а.с.14).

Згідно листа директора КП «Бердянськводоканал» БМР №3060 від 22.05.2019 року, наданого на заяву ОСОБА_1 за вх.№ 3986 від 08.05.2019 року, ОСОБА_3 отримав в ДКП «Бердянський міскводоканал» технічні умови №711 від 22.09.2004 року на приєднання до міських мереж водопостачання свого житлового будинку АДРЕСА_1 . У вересні 2004 року розробив проект водопостачання, який 30.10.2004 року був погоджений с ДКП «Бердянський міськводоканал», однак технічні умови ОСОБА_3 не оформлялися і проект на підключення будинку до міської мережі каналізації не погоджувався ( а.с.33).

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_7 3850, від 01.04.2015 року на ім`я ОСОБА_3 в технічному паспорті вказані на технічному плані вбиральня під. Літ. «Р» з влаштованим вигребом, вбиральня під літ. «Ж», вигрібна яма під № 8. ( а.с.67-72, 89-93).

Розташування та наявність вигрібної ями, яка розташована біля стіни житлового будинку літ.»А» на земельній ділянці домоволодіння, яка є предметом спору, в технічному паспорті не відображена, на технічному плані не вказана. ( а.с.67-72)

Факт облаштування відповідачем ОСОБА_3 вигрібної ями, яка є предметом спору, на відстані меншій, ніж 20 м. від житлового будинку позивача, тобто з порушенням вимог санітарного законодавства, представник відповідача не спростувала у судовому засіданні.

Відповідно до вимог п. 3.26 ДБН 360-92** встановлено, що відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб.

Пунктом 3.26 ДБН 360-92** встановлено, що відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб .

Відповідно до частини першої статті 76, частини першої статті 78 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №244 від 07.11.2019 року, не відповідає державним будівельним та санітарним нормам України споруда вигрібної ями ( яка є предметом спору, що збудована відповідачем ОСОБА_3 для скидання рідких відходів (фекалії, сеча, помиї) з влаштованого у будинку приміщення санвузла №1-3-8 (відповідно до плану будинку), яка розташована біля стіни житлового будинку літ. «А» на земельній ділянці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зі сторони вулиці Мічуріна:

?на час дослідження вигрібна яма ( яка є предметом спору) функціонує, у неї скидаються рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї) з влаштованого у будинку відповідачем ОСОБА_3 приміщення санвузла №1-3-8,

?вигрібна яма ( яка є предметом спору) водопроникна і має фільтрації рідких відходів та фекальних стоків у грунт через влаштовані у стінах прорізи,

?мінімальна відстань від стіни збудованої вигрібної ями ( яка є предметом спору) до стіни житлового будинку літ. «А» складає 1,26 м.,

?мінімальна відстань від стіни збудованої вигрібної ями ( яка є предметом спору) до частини житлового будинку літ. «А», якою користується позивач ОСОБА_1 складає 5,96 м.

За вимогами діючих державних будівельних норм, санітарних та протипожежних правил, а саме: ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень: п.3.25а *Примітка 5. Вигрібні ями дворових вбиралень повинні бути виконані з конструкції, які запобігатимуть фільтрації фекальних стоків у ґрунт: № Державні санітарні норми і правила утримання території населених місць», затверджено Наказом МОЗ України від 17.03.2011 року №145, зареєстровано в МЮ України від 05.04.2011 року за № 457/19195: п.2.21. Вигріб повинен бути водонепроникним, п.2.22. Вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально- профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Таким чином, судом встановлено, що відстань від вигрібної ями відповідача (яка є предметом спору) до частини житлового будинку літ. «А», якою користується позивач ОСОБА_1 складає 5,96 метрів, мінімальна відстань від стіни збудованої вигрібної ями ( яка є предметом спору) до стіни житлового будинку літ. «А» складає 1,26 м., вигрібна яма функціонує, водопроникна і має фільтрації рідких відходів та фекальних стоків у грунт через влаштовані у стінах прорізи, що суперечить встановленим вимогам щодо обладнання вигрібної ями та місця її розташування за правилами добросусідства, тобто споруджена відповідачем у порушення вимог Пункту 3.26 ДБН 360-92**, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно наданих фотографій підтверджено факт відсутності решітки для відокремлення твердих відходів, що не відповідає Наказу МОЗ України «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» від 17.03.2011 року №145 (а.с.130).

Факт облаштування відповідачем ОСОБА_3 вигрібної ями, яка є предметом спору) на відстані меншій, ніж 20 м. від стіни житлового будинку позивача, тобто з порушенням вимог санітарного законодавства, відповідачем не спростовано.

Виходячи з вищенаведеного, влаштування вигрібної ями відповідача до частини житлового будинку літ. « А», якою користується позивач складає 5,96 м., до стіни житлового будинку літ. «А» складає 1,26 м. не відповідає будівельним та санітарно-технічним державним нормам, а тому вказана вигрібна яма підлягає демонтажу.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача адвоката Баранової О.П. на протокол № 26 дослідження повітря населених місць від 12.09.2019 року, відповідно до висновків якого концентрація аміаку в атмосферному повітрі біля житлового будинку по АДРЕСА_8 відповідає ГДК, оскільки вказаний висновок не містить даних відносно відстані взяття лабораторних проб від будинку, не містить даних взяття лабораторних проб з боку частини будинку, яка належить позивачу, не містить даних щодо концентрації сірководню з боку частини будинку, яка належить позивачу.

Допитані судом свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили суду, що вони періодично бувають у відповідача і ніколи запаху з вигрібної ями не чули. Біля частини будинку, належного позивачу, вони не були.

Суд не приймає до уваги доводи позивача та його представника щодо прояв тріщин, руйнування стін будинку, оскільки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №244 від 07.11.2019 року, проведеним у присутності сторін по справі візуальним оглядом частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_1 судовим експертом не встановлено якийсь ненормативні, локальні зі сторони розташування вигрібної ями, відставання замощення від цоколю будинку, тріщин, просідань, відшарувань, руйнувань замощення, перекосів, випинання, тріщин, відколів цоколя, перекосів віконних та дверних прорізів, тобто ненормативного погіршення технічного стану конструктивних елементів частини житлового будинку, належного позивачу, не встановлено.

Суд приймає доводи позивача, що будинок побудований давно, вигрібна яма водопроникна, фільтрація рідких відходів та фекальних стоків йде у грунт, періодично виникає неприємний запах від вигрібної ями, яка побудована з порушенням діючих державних будівельних норм, санітарних та протипожежних правил.

При цьому суд бере до уваги, що вказаний будинок належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу, на території двору частки будинку відповідача є дві вигрібні ями, які відображені на плані технічного паспорту, вигрібна яма, яка є предметом спору, в технічному паспорті не відображена.

Суд вважає, що така невідповідність забудови вигрібної ями завдає шкоди позивачу та підтверджує про наявність перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та порушення права позивача на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 391 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права кожного на життя охороняється законом. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.

Так, у п.77 справи «Дземюк проти України» (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_a51) Європейський суд з прав людини вказав: як Суд зазначав у низці своїх рішень, скарги за статтею 8 Конвенції подавалися у різних випадках, коли висловлювалося занепокоєння щодо довкілля (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Фадєєва проти Росії» (Fadeyeva v. Russia), заява № 55723/00, п. 68, ECHR 2005-IV). Проте для того, щоб порушити питання за статтею 8 Конвенції, втручання, щодо якого скаржиться заявник, має безпосередньо впливати на його житло, приватне або сімейне життя та має досягти певного мінімального рівня, щоб скарги підпадали під дію статті 8 Конвенції (див. рішення від 9 грудня 1994 року у справі «Лопес Остра проти Іспанії» (Lopez Ostra v. Spain), п. 51, Series А № 303-С, та вищенаведене рішення у справі «Фадєєва проти Росії» (Fadeyeva v. Russia), пп. 69-70). Тому для рішення першочерговим є те, чи може забруднення довкілля, на яке скаржиться заявник, вважатися таким, що достатньо негативно впливає на користування зручностями його житла та якість його приватного і родинного життя (див. рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Іван ОСОБА_8 проти Болгарії» (Ivan Atanasov v. Bulgaria), заява № 12853/03, п. 66). У зв`язку з цим Суд у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Дубецька та інші проти України» ((Dubetska and Others v. Ukraine), заява № 30499/03, пп. 110 та 113) встановив, що забруднення води є одним з чинників, які впливають на стан здоров`я заявників, а отже - на їх можливість користуватися своїм житлом, вести приватне та сімейне життя.

Разом з тим, суд відхиляє позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо демонтування внутрішньо домової каналізації з відведенням побутових стоків у вигріб, оскільки внутрішньо домова каналізація знаходиться у частині будинку, який належить позивачу на праві приватній власності, у встановленому законом порядку позивач не довів, яким чином внутрішньо домова каналізація, яка встановлена у внутрішній частині будинку відповідача, порушує його права.

Керуючись ст.ст.3,41,50 Конституції України, ст.ст. 270,386, 391 ЦК України, ст.ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 89, 258-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати вигрібну яму, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн.40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - за наступною веб-адресою сторінки https://court.gov.ua/sud0801/.

Повний текст рішення складений 29.07.2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова