ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8916/15-ц Номер провадження 22-ц/814/1100/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря : Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави в складі судді Андрієнко Г.В. від 10 лютого 2020 року, повний текст ухвали виготовлений 14 лютого 2020 року, за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" до ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року по справі за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним за нововиявленими обставинами, в якій просив ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заява обґрунтована тим, що в червні 2019 року йому стало відомо про наявність інших вкладників - фізичних осіб, договори депозиту яких були забезпечені як і його депозит іпотекою, що в свою чергу свідчить, що укладений з ним договір не був укладений на більш вигідних та сприятливих умовах, як це було встановлено судами під час розгляду вказаної справи і слугувало правовою підставою для задоволення вимог банку про визнання укладеного з ним договору іпотеки недійсним.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" до ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2015 року залишено без змін.

Відмова в задоволенні заяви обумовлена тим, що викладені заявником обставини, на які він посилається як на нововиявлені, в розумінні п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, такими не являються, сама по собі наявність інших судових рішень в аналогічних, на думку заявника цивільних справах, не має преюдиційного характеру та не можуть бути віднесені до юридичних фактів, що мають істотне значення для розгляду справи.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити в порядку перегляду за нововиявленими обставинами нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 08.08.2014 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в порушення норм ст. 633 ЦК України, з метою надання відповідачу послуг зі зберігання грошових коштів на вкладному рахунку та нарахування відсотків за користування вкладом, ПАТ «Енергобанк» уклав з відповідачем договір банківського вкладу на більш вигідних та сприятливих умовах у порівнянні з іншими вкладниками, забезпечивши виконання депозитного зобов`язання банку перед вкладником іпотекою.

При цьому, судом було взято до уваги вимоги п.7 ч.3 ст. 38 Закону Україна «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якого правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини, умови яких передбачають платежі чи передання іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зокрема не містять таких положень внутрішні документи ПАТ «Енергобанк», до яких відносяться Положення «Про порядок здійснення вкладних (депозитних) операцій з фізичними особами в національній та іноземній валюті» .

Справа розглядалася протягом тривалого часу судами різних інстанцій.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18.10.2017 року та постановою Верховного Суду від 16.05.2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Звертаючись в липні 2017 року до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що існують аналогічні ситуації з іншими вкладниками, з якими банк також уклав подібні договори іпотеки на забезпечення виконання своїх обов`язків по депозитним договорам, що на його думку має істотне значення для вирішення його справи та свідчить про те, що він є не єдиним клієнтом з яким банк уклав договір банківського вкладу на більш вигідних та сприятливих умовах.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що зазначені заявником обставини щодо існування аналогічних справ та судових рішень між банком та вкладниками не є нововиявленими в розумінні статті 423 частина 2 пункт 1 ЦПК України та не мають преюдиційного характеру при вирішенні спору.

Також суд дійшов обговорив питання щодо пропуску заявником строку звернення до суду з даною заявою, визначеного п. 1 ч.1 ст. 424 ЦПК України.

Згідно ч. 1ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», які є чинними, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Так, в поданій до суду заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 як на підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами вказує на існування депозитних договорів з іншими вкладниками на аналогічних з його вкладом умовах.

Зокрема, посилається на те, що внаслідок спілкування в червні 2019 року в соціальній мережі інтернету Фейсбук йому стало відомо про факти укладання ПАТ «Енергобанк» в листопаді 2014 року подібних договорів іпотеки з іншими вкладниками, зокрема з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що виключає висновок суду по те, що він є єдиним клієнтом, з яким банк уклав договір банківського вкладу на більш вигідних та сприятливих умовах.

Між тим, вказане твердження заявника в частині зазначення часу, коли він довідався про існування обставин, які він зазначає як нововиявлені, спростовується змістом його касаційної скарги, поданої до ВССУ в листопаді 2017 року, в якій останній посилається на дані обставини як на одну з підстав для скасування судових рішень попередніх інстанцій. Відхиляючи доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , судова колегія зазначила, що твердження про те, що ПАТ «Енергобанк» також укладав аналогічні договори іпотеки з іншими вкладниками для забезпечення виконання договорів депозитного вкладу, не підтверджені ніякими доказами.

Вищевикладене свідчить про недотримання ОСОБА_1 строків подачі до суду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, встановленими ч. 1 п.1 ст. 424 ЦПК України, на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.

Крім того, вірним є висновок суду про не можливість віднести до нововиявлених обставин посилання заявника на існування двох інших аналогічних депозитних договорів, оскільки їх існування само по собі не є достатньою правовою підставою для висновку про законність оспорюваного ПАТ «Енергобанк» договору іпотеки, укладеного з ним як з вкладником.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на обставини, які є, в цілому, ідентичними до обставин, викладених заявником в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Твердження апелянта про те, що судом при розгляді заяви були порушені норми процесуального права, відхиляються колегією суддів, оскільки таких порушень по справі за результатами апеляційного перегляду не встановлено.

Не приймаються до відома твердження апелянта про те, що оскільки не було надано жодних доказів про укладання вищевказаних договорів іпотеки з іншими вкладниками всупереч закону та внутрішньо банківським документам, є хибним висновок суду, що сам факт такого укладання не свідчить про дійсність кожного окремого договору іпотеки, в тому числі і договору ОСОБА_1 .

Даний висновок суду є обґрунтованим та достатнім в розумінні п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України для твердження про відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2020 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.