Справа №718/2810/19
Провадження №2/718/767/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

28.01.2020 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Нерушка Т.І.

секретаря - Пентелюк І.І.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи - Герецун Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третьої особи - Органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2006 року. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.01.2012р. шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріально не забезпечує потреби дітей, вихованням дітей не займається. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.01.2012 року відповідач зобов`язаний сплачувати мені аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Однак відповідач сплачує аліменти не регулярно. Крім того, син ОСОБА_7 хворіє, йому поставлено діагноз «псоріаз», він потребує регулярного дороговартісного лікування, в тому числі і за межами України, однак відповідач матеріально не допомагає, а навпаки перешкоджає сину в наданні кваліфікованох медичної допомоги за межами України, не надаючи дозвіл на виїзд за кордон. З часу припинення подружніх відносин відповідач ухиляється від матеріального забезпечення потреб дітей, він не виконує своїх батьківських обов`язків по їх вихованню, який є його юридичним обов`язком. ОСОБА_4 має реальну можливість виконувати свій батьківський обов`язок, однак він ні усно, ні письмово не спілкується з дітьми, не проявляє про них щонайменшої батьківської турботи. З часу припинення подружніх відносин він жодного разу не поцікавився життям дітей, їх здоров`ям, чим діти займаються, що дітей цікавить, які діти мають здібності чи недоліки, як проводять час в школі, не відвідує батьківські збори. Вона позитивно характеризується за місцем проживання, матеріально-побутові умови проживання її та дітей є задовільними, діти позитивно характеризується навчальним закладом. Відповідач двічі викликався на засідання Комісії з питань захисту прав дитини, однак жодного разу не з`явився.

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській райдержадміністрації за № 4 від 27.07.2018р. та Висновком Органу опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації висновком за № 1.01-20/7-384 від 06.08.2018р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При таких обставинах бажаю, щоб суд позбавив батьківських прав відповідача і це, вважаю, буде для нього санкцією за протиправну та винну поведінку по відношенню до дітей. Посилаючись на ст. ст.164 - 166 Сімейного Кодексу України, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги з наведених підстав.

Позивач ОСОБА_1 пояснила також, що з відповідачем не проживають вісім років, він не з`являється, дітьми не цікавиться, ніякої участі у житті дітей е приймає, син хворіє з 2014 року, а відповідач відмовився бути його донором, хвороба сина набута через поведінку відповідача, він ображав її. Відповідач ухилявся від надання дозволу на виїзд дитини за кордон для лікування. Допомоги на лікування сина не надає, на лікування потрібні значні кошти, натомість відповідач звертався до суду про зменшення розміру аліментів. До дітей він не приходить, у школі не відвідує, навіть на свята, до лікарні не приходить, по телефону не спілкується. Перешкод у спілкуванні з дітьми немає.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги з наведених у позові підстав, вказуючи також, що відповідач з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дітьми не звертався, на засідання комісії не з`являвся, в судові засідання не приходить. Відповідач не виконав домовленості із позивачем щодо літнього відпочинку дітей. Аліментні зобов`язання виконує нерегулярно. Ухилявся від надання дозволу на виїзд дитини за кордон для лікування. Після надання Висновку Органом опіки та піклування у 2018 році і на даний час нічого не змінилось.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову ти, що, він є батьком дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із матір`ю, яка вдруге створила сім`ю та має двох дітей від цього шлюбу. Спочатку діти із матір`ю проживали в с.Лашківка Кіцманського району, а після її одруження переїхали проживати в с.Шипинці Кіцманського району. Він зареєстрований в господарстві своєї матері - ОСОБА_8 , що знаходиться в с.Іванківці Кіцманського району Чернівецької області, однак фактично проживаю в м.Чернівці, де винаймає квартиру. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.01.2012р. з нього було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку. Аліментні зобов`язання ним завжди виконувалися добросовісно. 08.07.2014 року він одружився із ОСОБА_9 та від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_10 . Крім того, у його дружини є старша донька від першого шлюбу ОСОБА_11 , яка проживає разом із ними. Йому добре відомі всі обставини про життя дітей, їх місце проживання, де вони навчаються, чим займаються, що означає, що він турбується за них, цікавиться їх життям, навчанням, розвитком, побутом. Станом на 01.10.2019р. переплата по аліментах становить 6981,24грн. Він працюю на ТзОВ «Буковина-Транс Екіпаж» в м.Чернівці водієм автобуса, маю регулярний дохід, з якого вираховуються аліменти та за період роботи з квітня 2016 року характеризуюся з позитивної сторони. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду із позовами про стягнення заборгованості та пені по аліментам, про збільшення розміру аліментів, однак в задоволенні позовних вимог їй було відмовлено та встановлено обставини, що він добросовісно сплачую аліменти. Як батько, він виконує всі обов`язки щодо своїх дітей, зокрема забрав їх з пологового будинку, зареєстрував народження дітей, дав їм своє прізвище, після розлучення з їх матір`ю добросовісно виконує обов`язок щодо утримання дітей, дбає про їх добробут, спілкується з ними, займається їх вихованням. Однак позивач з часу роздільного проживання обмежує його в правах щодо дітей, налаштовує їх проти нього, чинить перешкоди в спілкуванні з ними. Діти знають його дружину та доньку, спілкуються із ним в телефонному режимі, бачаться із ним, його дружиною та матір`ю, йому добре відомо про стан здоров`я сина та всі ці обставини стверджують про виконання ним батьківських прав. Вважає, що навпаки позивач здійснює неналежний догляд за дітьми, діти часто не відвідують навчальний заклад, ночують в громадських місцях (кафе, бар, готель), на що він звертався до дільничого інспектора поліції та у Службу в справах дітей. Він із своєю дружиною звертався в благодійні фонди для зібрання коштів на лікування сина. Кошти були зібрані, однак позивач витратила їх на погашення своїх особистих боргів, коли він почав контролювати зібрання коштів волонтером ОСОБА_21 та спілкувався із нею особисто, кошти поступали виключно з цільовим призначенням, а не позивачу в руки, лише тоді позивач відвезла сина на лікування до Ізраїлю. Як батько, він надав письмовий дозвіл на вивіз сина за кордон, що також стверджує виконання ним батьківських прав та обов`язків. Щодо висновку органу опіки та піклування Кіцманської РДА від 06.08.2018р., то вважає його необгрунтованим і таким, що не може бути врахований судом, оскільки по-перше він приймався ще в серпні 2018 року та на даний час не відповідає обставинам справи; по-друге він е брав участі на засіданні комісії з поважної причини, хоча його матір з`явилася на комісію, заперечували обставини щодо позбавлення його батьківських прав та повідомляла про належне виконання мною батьківських обов`язків, однак ці обставини не зазначені у висновку. Інші докази, подані позивачем є застарілими та не надають достатніх підстав вважати невиконання ним батьківських прав та обов`язків щодо дітей. Заборгованість по аліментах відсутня. ОСОБА_1 не пред`являла будь-які вимоги до нього про стягнення додаткових витрат на лікування. Він надавав допомогу дитині на лікування, здійснивши переказ коштів на картку позивача. Будь-яких інших доказів, які б ствердно давали підстави вважати, що ним не виконуються батьківські права та обов`язки позивачем не надані. Отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову з наведених у відзиві на позовну заяву підстав, вказуючи також, що відповідач приймав участь у зібранні коштів на лікування сина за місцем роботи, дозвіл на виїзд дитини за кордон він надав, ухилення від надання дозволу не було, негайно цього зробити він не міг, оскільки працює. Відповідач спілкується із дітьми у телефонному режимі та через свою матір. Відвідувати дітей він не може, оскільки позивачка проживає у належному її чоловікові господарстві. Діти від першого шлюбу спілкуються із його дітьми від другого шлюбу. Він придбав синові мобільний телефон, купляв одяг, допомагав коштами на лікування. Заборгованості по сплаті аліментів немає. Мати налаштовує дітей проти батька. На засідання Комісії відповідач не мав можливості з`явитися через зайнятість на роботі.

Представник третьої особи ОСОБА_12 . висловилась з приводу наявності підстав для задоволення позову з урахуванням викладених у Висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав обставин.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 16.07.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.01.2012р.

Від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із позивачкою.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.01.2012 року відповідач зобов`язаний сплачувати мені аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

Свідок ОСОБА_13 показала, що відповідача бачила ще як діти, її сина та ОСОБА_18, йшли у перший клас, біля семи років тому, участі у вихованні дітей він не приймає, збором коштів на лікування сина він не займався, сплачує лише аліменти, коштами на лікування сина не допомагав. Чи спілкується батько із дітьми у телефонному режимі, їй не відомо. Знає, що він купив синові мобільний телефон. Спочатку не надавав дозвіл на виїзд сина на лікування за кордон, але потім надав.

Згідно показань свідка ОСОБА_14 відповідач мало приділяв уваги дітям, не бажав залишатися із ними, а після розірвання шлюбу ніяк із ними не спілкувався. Дочка відноситься до нього нейтрально, а син - боїться, бо він бив та ображав матір. Востаннє відповідач був, коли ОСОБА_18 йшла у перший клас, потім передавав солодощі. Кілька місяців тому у маршрутці навіть не привітався із дочкою. До збору коштів на лікування сина не залучався. Не хотів надавати дозвіл на виїзд сина на лікування за кордон. По телефону із дітьми він не спілкується. Мати відповідача давала дітям якісь речі.

Як показала свідок ОСОБА_8 , після розірвання шлюбу позивачка не дозволяла відповідачу бачитися із дітьми, діти негативно висловлювались про нього. Він спілкується із дітьми по телефону. Діти не бажають спілкуватися, мати їх налаштовує проти. Відповідач купляв телефон, планшети, одяг. Він обізнаний про дітей, про їх здоров`я, навчання, йому відомий діагноз сина, він надав дозвіл на виїзд сина на лікування за кордон, на роботі організував збір коштів на лікування сина. Він любить дітей. Він приходив і до садка і до школи, але позивачка не допускає, її у школі бояться, бо лише щось не так, вона одразу надає довідки. Вона також приходила до садка та у школу, але до неї одразу збігаються працівники, через те, вони не хотіли травмувати дітей.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_15 відповідач любить дітей, намагається спілкуватися, але позивачка не допускає. Коли приходив до ОСОБА_18 у школу, постійно виникали скандали і сварки, тому він перестав ходити, щоби не травмувати дитину. Мати дітей не дозволяє брати дітей на прогулянки, змінює номери телефону. Відповідач знає номери телефонів дітей та спілкується. Коли ОСОБА_16 захворів, він звертався в соціальні служби, щоби мати інформацію, бо мати відмовляється. Він не хотів ніяк травмувати дітей зверненнями до поліції. Аліменти відповідач сплачує, навіть є переплата. Через бабусю передавав подарунки, поки мати перестала дозволяти. Синові подарував мобільний телефон. Коли потрібен був дозвіл на виїзд сина, позивачка не хотіла нічого пояснити. На засідання Комісії відповідач не міг з`явитися, знаходився у лікарні, він потребує операції. Він бажає спілкуватися із дітьми, але просто прийти до них додому він не може.

Допитана в присутності психолога малолітня свідок ОСОБА_5 показала, що не вважає відповідача батьком, він не дзвонить, не пише, не приїжджає, лише платить аліменти, йому все одно, він не цікавиться ними, бачила його сім років тому, він не хотів надавати дозвіл на виїзд брата за кордон, не хотів бути його донором, по телефону вона із ним не спілкується, вони вели переписку минулого року. ОСОБА_16 на день народження він подарував телефон. Бабуся купляла одяг, але це не він. Вона не бажає спілкуватися із батьком.

Свідок ОСОБА_17 показав, що відповідач ніяким чином не проявляє цікавості до дітей, ще як ОСОБА_18 йшла у перший клас, його мати приходила. Перешкод у спілкуванні з дітьми не було. Діти спочатку боялися закритих дверей, мабуть мали страх. Він однаково відноситься як до своїх, так і до дітей дружини. ОСОБА_19 займались вони, батько - ні. Відповідач не надавав дозволу на виїзд ОСОБА_16 , аліменти сплачує раз у півроку, купив ОСОБА_16 мобільний телефон. Раніше мати відповідача проявляла більшу ініціативу щодо подарунків. Відповідач раніше спілкувався із дітьми по телефону, тепер - ні. Відношення дітей до батька є неприязним, діти хочуть змінити прізвище, це їх бажання.

Згідно характеристики, виданої 18.04.2018р. Шипинецькою сільською радою, ОСОБА_1 за місцем проживання характеризуєтсья позитивно, відповідально виконує свої батьківські обов`язки.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов (без дати) за 2018 рік ОСОБА_1 разом з дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проживає в АДРЕСА_1 . Малолітні діти ОСОБА_18 та ОСОБА_16 перебувають на її утримані. ОСОБА_4 участі у вихованні дітей не приймає.

Згідно довідки Шипинецького ЗЗСО І-ІІІст. за № 59 від 19.04.2018р. та характеристик на учнів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 за період навчанян дітей до навчального закладу не з`являвся, участі в освітньому процесі не приймає, на батьківські збори не приходить.

Згідно лікарського висновку обласної дитячої клінічної лікарні м. Чернівці від 23.05.2018р. малолітній ОСОБА_6 має діагноз: псоріаз.

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській райдержадміністрації за № 4 від 27.07.2018р. та Висновком Органу опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації за № 1.01-20/7-384 від 06.08.2018р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця с.Іванківці Кіцманського району Чернівецької області, відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканців с.Шипинці, Кіцманського району Чернівецької області.

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в господарстві матері ОСОБА_8 , що знаходиться в с.Іванківці Кіцманського району Чернівецької області, фактично проживаю в м.Чернівці.

З 08.07.2014 року ОСОБА_4 перебуває із ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі, в якому мають дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та із ними проживає донька дружини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ..

Згідно довідки-розрахунку станом на 01.10.2019р. переплата по аліментах ОСОБА_4 становить 6981,24грн.

Відповідач ОСОБА_4 працюю водієм ТзОВ «Буковина-Транс Екіпаж» та за період роботи з квітня 2016 року характеризуюся з позитивної сторони.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 21.06.2018р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру стягуваних за рішенням Кіцманського районного суду від 30.01.2012р. - відмовлено.

Як передбачено частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Савіни проти України" від 18.12.2008р. наголошується на тому, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про права дитини.

Також, як випливає з правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п. 95 рішення від 08.04.2004р. у справі «Хазе проти Німеччини», сам по собі той факт, що дитина може бути поміщена в більш сприятливу для її виховання середу, не виправдовує примусові заходи щодо відібрання її у біологічних батьків; потрібна наявність інших обставин, які свідчать про необхідність такого втручання у право батьків на сімейне життя разом з їхньою дитиною, яке закріплене у ст. 8 Конвенції про захист прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Права та обов`язки батьків визначені статтями 150, 151, 153-156 СК України та в сукупності декларують такі обов`язки батьків, як виховання дітей, турбота про їх фізичний розвиток, підготовка до самостійного життя, матеріальне утримання, захист прав та інтересів дитини тощо.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

За змістом ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З матеріалів справи убачається, що Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 зроблено органом опіки та піклування 06.08.2018 року на підставі звернення ОСОБА_1 .

Суд вважає, що висновок є недостатньо обґрунтованим, не містить відомостей про з`ясування органом опіки та піклування реального відношення батька до виховання дітей, посилань на наявність достатньої та переконливої документальної бази, що характеризує особистість батька, а також установлення факту саме ухилення від виконання батьківських обов`язків (а не невиконання таких обов`язків).

В матеріалах справи відсутні докази ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, тобто такої винної його поведінки, коли він свідомо, систематично, не зважаючи на заходи попередження, продовжує не виконувати ці обов`язки.

Доводи позивачки, щ хвороба сина набута через поведінку відповідача, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд не вбачає достатньо обгрутованих підстав для задоволення позову.

На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 151, 153-156, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 8, 9 Конвенції про права дитини, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 76-81, 141, 223, 259, 263, 264, 265 268, 352, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третьої особи - Органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04.02.2020 року.

Суддя: Т.І. Нерушка