Справа № 317/780/20
Провадження № 2/317/541/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Територіальної громади селища Кушугум в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту постійного проживання за певною адресою, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов вказаний позов. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони є повнорідними братами, матір`ю яких є відповідачка по справі - ОСОБА_3 . Позивачі разом з матір`ю зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою постійно мешкає лише ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком від другого шлюбу. Позивачі ж постійно проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

На праві спільної часткової власності в рівних частках квартира за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є відповідно дідом та бабою позивачів, а також батьками відповідачки.

Крім зазначеної квартири за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності зареєстрований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 дід позивачів та батько відповідачки - ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини вищевказаної квартири та 1/2 вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були його донька - відповідачка по справі, яка належним чином не прийняла спадщину після померлого батька, та дружина - ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину після померлого чоловіка фактично, так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримала, однак набула право на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 баба позивачів та мати відповідачки - ОСОБА_5 померла. На час її смерті разом з нею постійно проживали позивачі, хоча зареєстровані були за іншою адресою. Спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_5 - її донька - відповідачка по справі спадщину після смерті матері не прийняла. Спадкоємців другої-четвертої черги у спадкодавця ОСОБА_5 відсутні. Так, позивачі є спадкоємцями п`ятої черги, як онуки померлої ОСОБА_5 .

Позивачі протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після померлої ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Проте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зауважують, що на день смерті своєї бабусі - ОСОБА_5 вони проживали постійно разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , відтак прийняли спадщину фактично.

Однак, нотаріусом позивачам було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини на тій підставі, що вони не були зареєстровані зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою.

Крім того, право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 та на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , не зареєстровано належним чином за спадкодавцем - ОСОБА_5 .

На теперішній час позивачі не мають можливості отримати правовстановлюючий документ та зареєструвати право власності на частину вищевказаного майна на ім`я померлої ОСОБА_5 , тому що правоздатність фізичної особи припиняється з її смертю. Позивачі зауважують, що вказані частини квартири та житлового будинку їх баба - ОСОБА_5 успадкувала після смерті свого чоловіка (діда позивачів) ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець за законом, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак, оформити свої спадкові права при житті ОСОБА_5 не встигла. Крім позивачів, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є їх донька - відповідачка по справі ОСОБА_3 , яка не претендує на спадкове майно.

Встановлення юридичного факту постійного проживання позивачів разом зі спадкодавцем - їх бабою ОСОБА_5 на момент її смерті та визнання права приватної власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті баби має для позивачів юридичне значення та дозволяє реалізувати право на отримання спадщини за законом, у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Надали до суду заяву, відповідно до якої просили розглядати справу без їх участі.

Відповідачка ОСОБА_3 до суду не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Раніше надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі.

Представник відповідача - Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Раніше надав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести без його участі. Крім того, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву.

Представник відповідача - Територіальної громади селища Кушугум в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Раніше надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без його участі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18.04.2013 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 2156 (а.с. 23).

Факт смерті ОСОБА_5 15.02.2015 підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 16.02.2015 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1237 (а.с. 24).

Факт родинних відносин між померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 10 червня 1967 року Орджонікідзевським РАЦС м. Запоріжжя (а.с. 12).

Факт родинних відносин відповідачки ОСОБА_3 з померлими батьками - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданим 04.10.1968 Орджонікідзевським РАЦС м. Запоріжжя, запис за № 2803 (а.с. 13).

Відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданим 07.09.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, запис за № 06, ОСОБА_3 після одруження отримала прізвище « ОСОБА_3 ».

Згідно з копією Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_6 , виданим 30.10.2010 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, запис за № 24, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та його матір`ю - відповідачкою ОСОБА_3 підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданим 16.05.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, запис за № 308. Де батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (а.с. 14).

Відповідно до копії Свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_8 , виданого 16.05.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, запис за № 17, ОСОБА_11 перемінив прізвище та по батькові на ОСОБА_1 .

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та його матір`ю - відповідачкою ОСОБА_3 підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 , виданим повторно 07.12.2005 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 683. Де батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (а.с. 15).

Відповідно до копії Свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_10 , виданого 07.12.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, запис за № 44, ОСОБА_12 перемінив прізвище на ОСОБА_2 .

Належність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (по 1/2 частині кожному) нерухомого майна у вигляді квартири за номером АДРЕСА_2 підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 18 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І., копією Витягу з Державного реєстру правочинів № 1754664 від 18.11.2005, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9146515 від 02.12.2005 (а.с. 18-20).

Належність ОСОБА_4 нерухомого майна у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_11 від 09.10.2012 та копією Витягу про державну реєстрацію прав № 35873807 від 16.10.2012 (а.с. 21-22).

Факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4 підтверджується довідкою директора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-12/01/0872 від 03.04.2020, відповідно до якої ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 16.12.2005 по 18.05.2013, а ОСОБА_5 - з 13.07.2006 по 09.06.2015 (а.с. 79).

Крім того, відповідно до заяви від 29.10.2013, зареєстрованої за № 812, яка міститься у Спадковій справі № 325/2013, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердила дійсність своїх намірів щодо подання заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4 (а.с. 54).

Згідно з копією матеріалів Спадкової справи № 325/2013, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємець за законом - донька спадкодавця ОСОБА_3 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, спадкоємці за заповітом - онуки спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом (а.с. 53-59).

Відповідно до листа державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. № 367/01-09 від 06.04.2020, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 не заводилась (а.с. 82-83).

Відповідно до листа державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. № 1035/01-16 від 31.08.2020, позивачам рекомендовано у суді встановити факт постійного проживання спадкоємців разом зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини.

Факт проживання позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації спільно зі своєю померлою 15.02.2015 бабусею - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які, будучи допитані раніше у судовому засіданні надали аналогічні пояснення, підтвердивши, що дійсно онуки померлої ОСОБА_5 проживали разом зі своєю бабусею за вказаною адресою після смерті діда - ОСОБА_4 та до її смерті. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доглядали хвору бабусю та займались її лікуванням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як наголошується у Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Згідно зі ст. 392 ЦК України у діючій редакції, власник майна може подати позов про визнання його права власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, до першої черги право на спадкування мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, встановлено, що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи.

Тобто, недотримання спадкоємцем вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не свідчить про те, що заявник не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищій спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку: «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України по справі № 6-

7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 2, 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно з п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, всі наявні докази свідчать про те, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно постійно проживали зі спадкодавцем - ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та є підстави для визнання за ними права власності на спадкове майно, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 16, 29, 328, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1272, 1296 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 77, 80, 211, 258-259, 263-265, 315, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206), Територіальної громади селища Кушугум в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області (70450, Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Тельмана, буд. 23) про встановлення факту постійного проживання за певною адресою, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в проміжок часу з квітня 2013 року до 15.02.2015 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_12 ) право особистої приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжя, на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , які до тепер зареєстровані на ім`я спадкодавців ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в проміжок часу з квітня 2013 року до 15.02.2015 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_13 ) право особистої приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжя, на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , які до тепер зареєстровані на ім`я спадкодавців ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Яркіна