ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року Київський районний суд м.Харкова у складі:
Головуючого судді - Садовського К.С.,
за участю секретаря- Ворончук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних внаслідок ДТП,
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, 10.10.2016 року перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Тюрінській 35, у м. Харкові, не обрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , з автомобілем Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , з автомобілем Mitsubishі державний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , чим порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1, 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 р. (залишена без змін Постановою Харківського апеляційного суду від 20.02.2017 р.) дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Відповідача.
Внаслідок неправомірних дій Відповідача, належному на праві власності ОСОБА_1 автомобілю Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_3 , нанесені механічні ушкодження, які призвели до виникнення майнової шкоди, що полягає у витратах на відновлення транспортного засобу. Відповідно до висновків, викладених у звіті спеціаліста-автотоварознавця №346/2019 від 31.08.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_3 за станом на 10.10.2016 року з врахуванням втрати товарної вартості складає: 161732 грн. 96 коп.
30.09.2019 року надійшли відомості з ГУ ДМС України в Харківській області про те, що місце проживання відповідача не зареєстроване на території Харківської області.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.09.2019 року справу надіслано за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.04.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача адвокат Константинова Г.В. подала заяву, якою просить задовольнити позов, розглянути справу у відсутність сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча судом неодноразово вживались заходи щодо його повідомлення про день та час слухання справи. Про причини неявки суд не повідомляв. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Враховуючи неодноразову неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
10.10.2016 року перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 керуючи автомобілем Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Тюрінській 35, у м. Харкові, не обрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , з автомобілем Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , з автомобілем Mitsubishі, державний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , чим порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1, 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Згідно Постанови Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016р., залишеної без змін Постановою Харківського апеляційного суду від 20.02.2017р., дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 .
Внаслідок неправомірних дій Відповідача, належному на праві власності ОСОБА_1 автомобілю Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_3 , нанесені механічні ушкодження які призвели до виникнення майнової шкоди яка полягає у витратах на відновлення транспортного засобу.
Згідно звіту спеціаліста-автотоварознавця №346/2019 від 31.08.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 10.10.2016 року з врахуванням втрати товарної вартості складає: 161732 грн. 96 коп.
Згідно ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно ст.22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Обов`язковий страховий ліміт-це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов страхування.
Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.
Згідно вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 9.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 29 вказаного закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Отже, закон визначає механізм страхового відшкодування та передбачає одночасну участь у справі, де є страхування цивільно-правової відповідальності, і фізичної особи, і страховика, оскільки відшкодування шкоди здійснюється за рахунок страховика в межах встановлених лімітів.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду від 20 січня 2016 року №6-2808/15-ц та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня 2015 року. Вирішуючи питання про розбіжність судової практики у справах пов`язаних з відшкодуванням шкоди, спричиненої ДТП, Верховний суд виходив з того, що відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що у разі одержання потерпілим страхового відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Предметом позову в цій справі є стягнення грошових коштів, належних до сплати в якості відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, яку зазнав позивач.
У зв`язку з тим, що позивачем доведена обґрунтованість свого звернення до суду, за наявності порушення прав позивача, необхідністю їх захисту, визначені підстави для звернення до суду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по справі, які складаються з судовий збору у розмірі 768,40 гривень, який був сплачений згідно наявній у матеріалах справи квитанції при пред`явленні цього позову до суду та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження №346/2019 від 31.08.2019 року в сумі 1800 грн., що підтверджується квитанцією від 16.08.2019 року.
Керуючись ст. ст.13,19,56,77-81,259, 263-265, 274,268,284-285, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, заподіяних внаслідок ДТП задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 2568 (дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 )
Відповідач - ОСОБА_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 )
Повний текст рішення виготовлений 17.09.2020 року.
СУДДЯ