Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М., за участю секретаря судового засідання Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради (тертя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради) про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому за життя нерухоме майно. У передбачений законодавством строк, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, постановою державного нотаріуса Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. від 20.11.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок, оскільки він збудований самочинно, його вчасно не було здано до експлуатації. Зазначала, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 , які прийняли спадщину є позивачка та їх спільний син ОСОБА_3 , який відмовився від прийняття спадщини на корить позивачки. Вказувала, що 26.04.2019 року Маріупольською міською радою затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та надання із земель житлової та громадської забудови в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,0601га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 позивачці. 03 червня 2019 року, між Маріупольської міською радою в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська М.І. та позивачкою укладено договір оренди земельної ділянки АДРЕСА_2 , договір укладено на 10 років. Зазначала, що за висновком експерта житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не суперечать вимогам Державних будівельних норм України, однак при зверненні до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради з питання введення в експлуатацію самочинно збудованого житлового будинку, листом від 05.08.2019 року рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано. Просила визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка право власності на самочинно збудований житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ.З-2, підвалу під жилим будинком літ.З/п, веранди літ.з-1, житловою площею 147,2 м.кв, загальною площею 373,7 м.кв, огорожі літ.№1, вимощення літ.І.

Позивачка до суду не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 03.09.1967 року Палацом одруження м. Жданова, актовий запис № НОМЕР_2 , 03 вересня 1967 року між ОСОБА_1 (прізвище до шлюбу ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб (а.с. 10).

Відповідно до біржового контракту №6787 (договір купівлі-продажу), укладеного на Маріупольській універсальній товарній біржі 16.01.1996 року та зареєстрованого в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 17.01.1996 року за №17042, ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 придбав житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с. 15, 16, 17).

Згідно виписки з рішення колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради №278 від 22.09.1999 року, ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку із знесенням старого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).

23 вересня 1999 року Головним управлінням архітектури і містобудування Маріупольської міської ради Камишанському В.О. видано дозвіл на будівництво будівельних робіт по АДРЕСА_2 , строк дії дозволу встановлено до 2002 року (а.с. 19).

Однак, як вбачається з Характеристики будинку, господарських будівель та споруд, що міститься в технічному паспорті на спірне домоволодіння, будівництво завершено в 2009 році (а.с.31-35).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 24.02.2017 року Кальміуським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №342 (а.с.11).

З постанови державного нотаріуса Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. від 20.11.2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому за життя нерухоме майно. У передбачений законодавством строк, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в тому числі житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємець ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на корить ОСОБА_1 . Постановою державного нотаріуса Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок, оскільки він збудований самочинно (а.с. 12, 13, 14).

Згідно з довідкою МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 15.09.2017 року, житловий будинок літ.А-1, розташований в АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_2 , на підставі біржового контракту №6787 від 16.01.1996 року. Житловий будинок літ.А-1 з належними до нього будівлями і спорудами знесені. При проведенні технічної інвентаризації 20.09.2017 року встановлено, що на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ.З-2, житловою площею 147,2 м.кв, підвал під житловим будинком літ.З/п, веранда літ.з-1, всього загальною площею 373,7м.кв, огорожа №1, вимощення І, які побудовані самочинно (а.с. 20).

Рішенням Маріупольської міської ради №7/41-3940 від 26.04.2019 року, вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та надати із земель житлової та громадської забудови в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,0601га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (а.с. 21).

03 червня 2019 року, між Маріупольської міською радою в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська М.І. та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки АДРЕСА_2 , площею 0,0601га. Договір укладено на 10 років. Згідно п.5.1 Договору, земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.22, 23, 24, 25-27, 28).

Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи від 07.08.2019 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_6 , житловий будинок літ.З-2, підвал під житловим будинком літ.З/п, веранда літ.з-1, огорожа №1, вимощення І, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не суперечать вимогам Державних будівельних норм України (а.с. 36-45).

Листом начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради Гришко С.В. від 05.08.2019 року з питання введення в експлуатацію самочинно збудованого житлового будинку, ОСОБА_7 рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано (а.с. 29-30).

Відповідно до «Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №158 від 03.07.2018 року, на який посилався начальник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради у вищевказаному листі, узаконення самочинно збудованої будівлі неможливо, оскільки спірне будівництво не підпадає під вимоги цього положення.

Згідно ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця.

Відповідно до п.6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст.376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (ст.ст.1216, 1218 ЦК України).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст.376 ЦК України) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК України є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216,1218 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.13 Конституції України та ст.20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2008 року за №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи діючі положення законодавства щодо самочинного будівництва, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено порушень будь - чиїх прав та інтересів самочинним будівництвом, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості, що надасть позивачу можливість вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Оскільки ухвалою суду від 27.09.2019 року позивачці відстрочено сплату недоплаченої суми судового збору за подання позову до Маріупольської міської ради (тертя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради) про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок в порядку спадкування до ухвалення судового рішення, з неї на користь держави підлягає стягненню недоплачена сума судового збору у розмірі 6012,29 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 328, 375, 376, 392, 1218 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради (тертя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради) про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на самочинно збудований житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ.З-2, підвалу під жилим будинком літ.З/п, веранди літ.з-1, житловою площею 147,2 м.кв, загальною площею 373,7 м.кв, огорожі літ.№1, вимощення літ.І.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована в АДРЕСА_3 , мешкає в АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 6012,29 грн. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повне судове рішення буде складено 26.06.2020 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко