25.09.2020 Справа № 476/1145/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Петранюк П.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої пенсії,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що відповідачка не повідомила управління Пенсійного фонду України про її відрахування з навчального закладу, в наслідок чого сталася переплата з виплати пенсії по втраті годувальника в розмірі 11 483 грн. Оскільки відповідачка у добровільному порядку вказану переплату не повернула, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явилася.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 13 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Новоодеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.

Разом із вказаною заявою відповідачка подала до Новоодеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області довідку №3358 від 20 травня 2015 року згідно якої вона є студенткою І курсу денної форми навчання Національного медичного Університету імені О.О. Богомольця з терміном навчання з 01 вересня 2014 року до 30 червня 2020 року.

Як зазначає в своїй позовній заяві позивач, на підставі протоколу від 17 липня 2015 року №280 відповідачці призначена пенсія в період з 12 травня 2015 року до 31 серпня 2015 року в сумі 949 грн.

У зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму позивачем прийнято розпорядження №110679 від 20 грудня 2018 року про перерахунок пенсії, яким розмір пенсії відповідачки в період з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2016 року визначено в сумі 1 130 грн.

09 жовтня 2020 року на адресу позивача надійшов лист від Національного медичного Університету імені О.О. Богомольця №437 від 27 вересня 2018 року про відрахування відповідачки у зв`язку з невиконанням навчального плану з 07 листопада 2016 року на підставі наказу №4157/л-1 від 07 листопада 2016 року.

Листами №1984 від 10 жовтня 2018 року та №2445/05 від 17 грудня 2018 року позивач повідомив ОСОБА_1 про необхідність терміново з`явитися до управління Пенсійного фонду України з питання щодо виплати пенсії.

Як вбачається з довідки №18 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області розмір переплати пенсійної виплати ОСОБА_1 в період з грудня 2016 року по серпень 2017 року складає 11 483 грн.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до ст. 38. Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Згідно підпункту 6 п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також, серед іншого, надаються довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання.

Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Як передбачено ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії.

У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 відрахована з Національного медичного Університету імені О.О. Богомольця, що за твердженням позивача стало підставою для звернення з цим позовом, суду не подано.

Самі тільки листи позивача №1984 від 10 жовтня 2018 року та №2445/05 від 17 грудня 2018 року про необхідність ОСОБА_1 терміново з`явитися до управління Пенсійного фонду України з питання щодо виплати пенсії вказаних обставин підтверджувати не можуть.

Крім того, з поданих суду документів не можна дійти висновку, що вказані листи направлялися на адресу відповідачки та були нею отримані.

В позові не обґрунтовано і на основі доказів в суді не доведено, з якого по який час, в якому розмірі відповідачці виплачувалася пенсія, а також на якій правовій підставі (відповідного розпорядчого акту) і коли припинено її виплату.

Не подано суду й достатніх доказів про розмір надмірно виплаченої відповідачці пенсії.

Так, із довідки №18 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вбачається, що ОСОБА_1 отримувала пенсію в період з грудня 2016 року по квітень 2017 року в розмірі 1 247 грн., щомісячно, а з травня по серпень 2017 року - 1 312 грн. щомісячно.

Однак, доказів на підтвердження того, що саме такий розмір пенсії отримувала відповідачка (розпорядження про перерахунок пенсії, тощо), суду не представлено.

Відтак в суді не доведено, що відповідачка протиправно не повідомила пенсійний орган про обставини, що спричинили припинення виплати пенсії, а також те, що такі обставини дійсно виникли і призвели до неправомірної переплати її пенсії.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позов в суді є недоведеним, а тому достатніх підстав для його задоволення не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позову відмовити.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, , знаходиться за адресою м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 17 листопада 2012 року ЄланецькимРС УДМС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , гуртожиток.

Суддя