Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2834/20
У Х В А Л А

18.09.2020 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, згідно вимог якої позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 23000 доларів США.

Позивачем подано до суду клопотання про забезпечення позову, згідно вимог якого просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12, та належить на праві власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), в межах суми 23 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України становить 641 700 гривень.

Клопотання мотивовано тим, що предметом позову в даній справі є стягнення з відповідача ОСОБА_2 отриманих 19.12. 2019 року коштів у розмірі 23 000 доларів США з метою викупу раніше проданого ним особі ромської національності будинку по АДРЕСА_2 та його подальшого перепродажу іншій особі з поверненням позивачу цих коштів.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, показаннями свідків та приєднаним до позовних матеріалів аудіофайлом розмови між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 за 19.09.2019 року, в якій ОСОБА_2 підтвердив отримання в позивача в цей день 23000 доларів США з умовою їх повернення після викупу і перепродажу іншій особі раніш належного йому будинку по АДРЕСА_2 .

Водночас у кримінальному провадженні № 0000920, порушеному органом досудового розслідування 27.09.2019 року за його заявою по факту заволодіння ОСОБА_2 коштами шахрайським способом ( ч.2 ст.190 КК України), ОСОБА_2 , будучи допитаним у якості свідка (протокол допиту свідка від 11.12.2019 року додано до позовної заяви), з метою уникнення від відповідальності за скоєне шахрайство, вже стверджує, що отримані в нього 23000 доларів США є повернутий борг, який нібито існував з 2009 року без оформлення будь-якої боргової розписки.

Вказані вище покази відповідача, надані ним 11.12.2019 року як свідком у кримінальному провадженні, свідчать про те, що останній не має намір добровільно повертати кошти в сумі 23 000 доларів США, так як вважає цю суму повернутим боргом, що беззаперечно свідчить про наявність спору між ними щодо цих коштів, та про існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Про наявність між позивачем та відповідачем спору та існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду свідчить також та обставина, що відповідач 20.09.2019 року, викупивши будинок, за надані ним кошти від ОСОБА_3 , переоформив його 16.07.2020 року за договором дарування на ОСОБА_4 (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додана до позовної заяви), однак кошти в сумі 23000 доларів США йому до цього часу не повернув, незважаючи на раніше надані обіцянки повернути ці кошти після перепродажу будинку іншій особі.

В свою чергу, відчуження відповідачем будинку 16.07.2020 року ОСОБА_4 саме шляхом дарування, а не продажу, на його думку, свідчить про фіктивність цієї угоди, вчиненої з метою безоплатного переоформлення майна відповідача на інших осіб та уникнення цим самим можливого звернення стягнення на це майно в порядку виконання рішення суду про стягнення коштів з відповідача, що також є доказом існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачу на праві власності, серед іншого майна, належить двокімнатна квартира, загальною площею 87, 7 кв.м., житловою площею 55, 2 кв.м., розташована на АДРЕСА_1 .

Позивач вважає за необхідне, в рамках забезпечення позову, накласти арешт в межах ціни позову на цю квартиру, оскільки її орієнтовна вартість, яка за даними веб-сайту оголошень продажу нерухомості (веб посилання: https://dom.ria.com/uk/ realty-prodaja-kvartira-vinogradov-vinogradov-17001942.html), становить близько 33 500 доларів США, є найбільш співмірною з ціною позову (23 000, 00 доларів США) серед іншого нерухомого майна відповідача, та дозволить забезпечити реальне і ефективне виконання можливого рішення суду.

При цьому накладення арешту на вказану квартиру не призведе до обмеження прав відповідача на житло, з огляду на наявність у нього у власності іншої житлової нерухомості, зокрема житлового будинку по АДРЕСА_3 , де останній і проживає.

Вивчивши клопотання, та додані до нього докази, дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , згідно вимог якого просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 23000 доларів США.

Ухвалою суду від 04.09.2020 року провадження у справі відкрито. Підготовче судове засідання призначено на 28.09.2020 року.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) (ч.1 ст.153 ЦПУ України).

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 року №9 забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальним принципом інституту забезпечення позову є його співмірність та правова визначеність.

Позивачем подано позовну заяву до суду про стягнення грошових коштів у розмірі 23000 доларів США, судом провадження у справі відкрито. У поданому позові позивачем умотивовано наявність реального спору між сторонами, а відтак для забезпечення реального виконання можливого судового рішення передбачено вжиття судом заходів забезпечення позову, зокрема і накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

Як спосіб забезпечення позову позивачем зазначається накладення арешту на квартиру в АДРЕСА_1 .

На підтвердження належності зазначеної квартири відповідачу до клопотання долучено інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на 16 арк., згідно щого відповідачу належать численні об`єкти нерухомості, серед яких є також квартира в АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв.м., в т.ч. житлова 55,2 кв.м. (№ інформаційної довідки 223462339). Власником зазначеної квартири в цілому є ОСОБА_2 відповідач по справі.

На підтвердження вартості зазначеної квартири заявник зіслався на інтернет ресурс продажу нерухомості (веб посилання: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та зазначає, що її вартість становить близько 33 500 доларів США та є найбільш співмірною з ціною позову.

Разом з тим такий висновок жодним доказом не підтверджено. На зазначеному інтернет ресурсі наявні різні об`єкти нерухомості в м.Виноградів з різною вартістю.

Навіть якщо слідувати логіці заявника зазначена ним вартість квартири в 50 кв.м. вказана 33500 доларів США, то квартира у 87,7 кв.м. повинна вартувати 49000 доларів США (33500/60*87,7=48965,83), що у більш як у двічі перевищує ціну позову.

На підтвердження хоча б приблизної вартості даного об`єкту з урахуванням площі, місця розташування та інших обставин, які впливають на кінцеву вартість майна не додано.

Суд констатує, що позивач про існування труднощів у витребуванні інформації про майно відповідача не зазначив, з клопотанням про витребування доказів з цього приводу до суду не звертався.

Також суд зауважує, що інформація щодо майна відповідача є у відкритому доступі, позивач скористався зазначеним інструментом для встановлення майна відповідача.

Однак належного доказу хоча б приблизної вартості зазначеного майна (квартира в АДРЕСА_1 ) не додав, а припущення позивача про його вартість до уваги прийматися не може.

Як зазначено, загальним принципом інституту забезпечення позову є його співмірність.

На підставі наданих заявником доказів суд прийшов до висновку, що запропоноване забезпечення позову є неспівмірним із ціною позову, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Головуючий В. В. Леньо