РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Глотовій П.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якій з урахуванням заяви уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання сина в 4723 грн., що відповідає мінімальному розміру заробітної плати.

В обґрунтування позову вказує, що вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_4 . Зазначає, що вони 31 січня 2017 року шлюб ми оформили офіційно, зареєструвавши його у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації здійснено актовий запис №105 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Однак внаслідок безвідповідального ставлення відповідача до створення та існування сім`ї, нехтуванням обов`язків чоловіка та батька, зловживання алкоголем, вона змушена була в листопаді 2019 року виїхати з сином жити до батьків. В грудні місяці 2019 року вона подала позов про розірвання шлюбу. Наразі, вона проживає з сином окремо від відповідача, періодично винаймаючи житло. Вказує, що відповідач самоусунувся від участі в утриманні сина. Джерелом існування є соціальна допомога та матеріальна допомога її батьків. Зазначає, що вона позбавлена можливості працювати, оскільки дитина має вроджену патологію та потребує постійного догляду. Як мати, вживає всіх можливих та неможливих зусиль для належного утримання дитини, що ускладняється необхідністю придбавати дороговартісні ліки. В той самий час, Відповідач працездатний, має постійний дохід від здійснення підприємницької діяльності. Витрачає кошти виключно на власні потреби, нехтуючи потребами дитини не дивлячись на те, що дитина потребує більшого ніж інші, здорові, діти. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, ним було подано відзив на позов, в якому він вказав, що погоджується сплачувати аліменти на сина в розмірі ј усіх його доходів.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції його батьками вказані сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державнийбюджет Українина 2020рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років:з 1січня 2020року -1779гривень,з 1липня -1859гривень,з 1грудня -1921гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що стягнення аліментів в розмірі 2000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає чинним нормам Сімейного кодексу України та не порушує прав позивача як отримувача і прав відповідача як платника аліментів.

Отже, враховуючи фактичні обставини цієї справи, досліджені докази, виходячи з принципу справедливості та розумності, те що згідно статті 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, тобто обидві сторони у даній справі зобов`язані у рівних обсягах матеріально утримувати неповнолітнього сина, тому суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог статті 182 СК України розмір аліментів в розмірі 2000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необхідним та достатнім.

При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що відповідач офіційно працює директором ТОВ «Рівнебуд-Захід» з квітня 2020 року згідно довідки №1 від 22.06.2020 року та отримує доходи в розмірі 2923,76 грн. за квітень та 4723 грн. за травень, що підтверджується довідкою про доходи від 24.06.2020 року №2.

Крім того, суд звертає увагу, що статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.12.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2020 року.

Суддя С.П. Харечко