Справа № 629/3650/20
Провадження № 2-з/629/23/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Смірнова Н.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на усе майно (нерухоме та рухоме, транспортні засоби та земельні ділянки) та грошові кошти, що перебувають на розрахункових рахунках у банках та інших фінансових установах, які належать ОСОБА_2 , зокрема: автомобіль ВАЗ 2107, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; автомобіль Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_3 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 ; автомобіль Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 ; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Катеринівської селищної ради Лозівського району Харківської області, площею 5,3668 га, кадастровий №:03:000:0372, реєстраційний №239, а також заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження зазначеного майна. В обґрунтування заяви зазначив, що звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області у зв`язку з порушенням його майнових прав ОСОБА_2 , що полягає у невідшкодуванні останнім майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Станом на 24.07.2020 року Страховиком частково відшкодовано матеріальну шкоду , заподіяну внаслідок діянь ОСОБА_2 , у розмірі 94213,91 грн., невідшкодована матеріальна шкода становить 74885,57 грн. На його звернення з метою врегулювання спору ОСОБА_2 не реагує, вже більше ніж 8 місяців взагалі уникає спілкування з ним, завдану шкоду навість частково не намагається відшкодувати, тобто взагалі нехтує своїми обов`язками по відшкодуванню спричиненої шкоди. Заявник вважає, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач намагатиметься істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог шляхом відчуження належного йому майна на користь третіх осіб, що може взагалі унеможливити поновлення порушених прав, за захистом яких він звернувся.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявником не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення позову, що позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також доказів того, що існують ризики відчуження відповідачами майна.

Заявником не надано доказів належності відповідачу майна, за рахунок якого заявник міг би забезпечити свій позов.

У поданій до суду заяві заявник не зазначив повних відомостей щодо майна, відносно якого просить застосувати забезпечення позову, зокрема, не зазначені рахунки, на які необхідно накласти арешт, яка сума грошових коштів знаходиться на даних рахунках.

Також, матеріали справи не містять даних про вартість транспортних засобів та земельної ділянки, на які просить накласти арешт заявник, а отже й співмірності із заявленими позовними вимогами.

Згідно п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, що передбачено у ст. 78 ЦПК України про допустимість доказів.

Належними є доказами які містять інформацію щодо предмета доказування: обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, ст. 77 ЦПК України.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що заяву необхідно повернути заявнику, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову та їх співмірності із заявленими позовними вимогами, зокрема не надано відомостей, що підтверджують належність відповідачеві майна, на яке просить накласти арешт заявник, та відомостей про вартість такого майна, що унеможливлює встановити співмірність позовних вимог вимогам щодо забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 256, 260 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Згідно п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н.А. Смірнова