справа № 198/268/18
провадження № 6/0198/4/20
УХВАЛА

03 лютого 2020 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Бахтуєвої З.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юр`ївка Дніпропетровської області подання Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

встановив:

Начальник Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєзнік О.С. звернувся до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорта до виконання грошових зобов`язань, покладених на нього рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2018, в сумі 1 553 690,73 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що на виконанні в Юр`ївському РВ ДВС знаходиться виконавче провадження 57458949 з виконання виконавчого листа № 198/268/18, виданого Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області 17.10.2018, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у зв`язку з невиконанням рішення суду на загальну суму 1 553 690,73 грн. З огляду на ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього зазначеним рішенням суду, державний виконавець вважає, що існує достатньо підстав для застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Начальник Юр`ївського РВ ДВС Рєзнік О.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності.

За правилами ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, доходить таких висновків.

Стаття 129-1 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.18 ЦПК України).

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтею 6 якого встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

З урахуванням положень вищенаведених нормативних актів, право громадянина України на виїзд за межі України може бути обмежене за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, з метою захисту прав стягувача на отримання присудженого за рішенням суду.

Судом встановлено, що на виконанні Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження 57458949 з виконання виконавчого листа № 198/268/18, виданого Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області 17.10.2018, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 1 553 690,73 грн., який в свою чергу утворився у зв`язку з невиконанням рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2015 у справі № 198/39/15-ц про стягнення боргу за договором позики.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику рекомендованою поштовою кореспонденцією разом з Викликом державного виконавця та роз`ясненням його прав та обов`язків під час здійснення примусового виконання, які ОСОБА_1 отримав особисто 30.10.2018, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. На виклик державного виконавця боржник не з`явився.

На адресу боржника державним виконавцем надсилались інші виклики для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`являється, про причини неявки не повідомляє.

В ході примусового виконання державним виконавцем здійснені заходи з розшуку майна боржника та його доходів шляхом направлення запитів до відповідних установ та організацій (Пенсійний фонд України, Державна фіскальна служба України, Держспоживслужба).

Виконавцем встановлено, що за даними державних реєстрів належного ОСОБА_1 на праві власності нерухомого та рухомого майно не виявлено, боржник на обліку у Пенсійному фонді України не перебуває, пенсію не отримує, джерело отримання доходів відсутнє, інформації про місце роботи не знайдено, відомостей про відкриті у банківських установах рахунки не виявлено.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 10.09.2019 ОСОБА_1 документувався паспортами для виїзду за межі України (дати видачі 08.05.2013 та 22.03.2018).

Для перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснений вихід за адресою, що міститься у виконавчому документі та повідомлена стягувачем: АДРЕСА_1 . За результатами зі слів батька боржника встановлено, що ОСОБА_1 за вказаною адресою фактично не проживає.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника покладено такі обов`язки: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, про зміну місця роботи.

З наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження виходить, що ОСОБА_1 не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов`язання, а саме, достовірно знаючи про відкрите виконавче провадження та будучи обізнаним про права та обов`язки, до державного виконавця не прибув, не надав своєчасно у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах та пояснень стосовно поважності причин невиконання рішення, які можливо ускладнюють або виключають виконання рішення, не повідомив про зміну місця проживання, а державний виконавець зі свого боку вчинив передбачені законом дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Суд окремо зауважує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд за ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, адже право на судовий захист стає недіючим, якщо остаточне судове рішення залишається невиконаним на шкоду однієї із сторін. Це також необхідна умова принципу верховенства права, закріпленого в ст. 8 Конституції України.

Разом з тим, неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, викладене у п. 1 ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення Юр`ївського районного суду від 21.08.2018 та виданого на його підставі виконавчого документа, що в свою чергу є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України з метою забезпечення захисту прав та інтересів стягувача ОСОБА_2 . При цьому суд вважає, що встановлення таких обмежень відповідає правилам ст. 2 протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та є необхідним.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 261, 441 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання начальника Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєзніка О.С. задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України (без вилучення паспортного документа) до моменту виконання рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року у справі № 198/268/18.

Роз`яснити, що боржник має право подати до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області вмотивовану заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення або підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення або складення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 03.02.2020.

Суддя І. О. Гайдар