Справа № 752/898/14-ц
Провадження № 4-с/752/213/20
У Х В А Л А

23.09.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шевченко Т.М.,

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Приватне акціонерне товариство «Апекс-Банк,» на постанову старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука Олександра Ігоровича про повернення виконавчого документа стягувачу, -

в с т а н о в и в:

у липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука О.І. від 30 вересня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 54482998.

Скаргу обґрунтовано тим, що 13.01.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/898/14-ц про звернення стягнення на предмет застави за договором застави, посвідченим 11.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. за реєстровим номером 2357, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 09.04.2012 року. 31.08.2017 року Вишгородським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 54482998 з примусового виконання виконавчого листа № 752/898/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 13.01.2015 року. 30.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 54482998. Повернення виконавчого документа стягувачу мотивовано п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними. Заявник не погоджується з вказаною вище постановою державного виконавця, вважає її такою, що суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не було вчинено усіх можливих заходів щодо розшуку майна, яке є предметом застави, та на яке необхідно звернути стягнення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Буднік О.П. підтримала вимоги, викладені у скарзі, у повному обсязі, просила скаргу задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду скарги були повідомлені судом належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року, постановленим у цивільній справі № 752/898/14-ц, провадження № 2/752/2073/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «АПЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення за договором застави, позовні вимоги ПАТ «АПЕКС-БАНК» задоволено.

Постановлено звернути стягнення на предмет застави за договором застави, посвідченим 11.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2375, а саме: Куттер Supra 50Н, тип MSM 764 Н, Mado, заводський номер 113267 та Шприц вакуумний шнековий VNU 159 IDEAL (з дозатором та перекрутчиком),заводський номер 1243 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ЮКЛ/090412/1 від 09.04.2012 року в розмірі: по кредиту 300000 (триста тисяч) грн., по сплаті процентів - в розмірі 14178 ( чотирнадцять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 09 коп., пені за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню суми кредиту в розмірі 8917 грн. 80 коп., пені за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати процентів у розмірі 162 грн. 14 коп., штрафу в розмірі 16442 грн. 76 коп., шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності в рамках виконавчого провадження.

13 січня 2015 року представником ПАТ «АПЕКС-БАНК» отримано виконавчий лист № 752/898/14-ц, виданий 13 січня 2015 року на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року.

31 серпня 2017 року старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 54482998 з примусового виконання виконавчого листа № 752/898/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 13.01.2015 року.

Постановою старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30 вересня 2019 року виконавчий лист № 752/898/14-ц від 13.01.2015 року повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом положень ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2 частини 1 ст. 37 Закону).

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт (частина друга статті 37 Закону).

Посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» як на правову підставу повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець в оскаржуваній постанові зазначає, що відповідно до договору застави від 11.05.2012 року майно, що є предметом застави, знаходилось у користуванні ТОВ «Екоагропром», що орендувало приміщення у ФОП ОСОБА_2 згідно договору № 01 від 01.04.2011 року; згідно додаткової угоди до договору від 19.09.2013 року ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Екоагропром» припинили правовідносини за договором оренди з 19.09.2013 року, згідно п. 2 додаткової угоди, орендар вилучив все рухоме майно, що знаходилось на території орендованого приміщення.

Порядок звернення стягнення на майно боржника регламентовано Розділом VII Закону України «Про виконавче провадження» у статях 48-62 та Розділом 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року.

Статтею 53 Закону передбачений порядок звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб.

Слід зазначити, що матеріали цивільної справи не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, на які посилався державний виконавець в оскаржуваній постанові, зокрема, вилучення майна, на яке звернуто стягнення за рішенням суду, третьою особою.

Так само, матеріали справи не містять документів, які б свідчили про вжиття державним виконавцем заходів щодо розшуку майна та встановлення місцезнаходження останнього; виїзду державного виконавця за місцем знаходження майна та за місце проживання боржника, третіх осіб, на яких останній посилається в оскаржуваній постанові.

За приписами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи викладене вище, суд надходить до висновку про те, що дії державного виконавця при винесенні 30 вересня 2019 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не відповідали положенням Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження» та Розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, у зв`язку із чим постанова старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука О.І. від 30 вересня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 54482998 підлягає скасуванню.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту є достатнім для захисту прав ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні № 54482998.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,суд -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - Приватне акціонерне товариство «Апекс-Банк,» на постанову старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука Олександра Ігоровича про повернення виконавчого документа стягувачу, - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука Олександра Ігоровича від 30 вересня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 54482998.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя