Справа №701/778/20
Номер провадження2/701/337/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І. Д. Калієвського

за участю секретаря - Г.І. Байдужої

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зняття арешту з коштів.

На підставу своїх вимог спирається на те, що на даний час позивачка перебуває на обліку в Пенсійному Фонді України та отримує пенсію по інвалідності.

05.02.2019 року державним виконавцем Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гребенюк Л.В., винесено постанову про накладення арешту на майно позивача.

На даний час працівниками АТ «Ощадбанк», на виконання даної постанови було накладено арешт на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ТВБВ № 10023/0349 1-А філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 . Картковий рахунок № НОМЕР_1 та видану до нього платіжну карту відкрито по продукту «Пенсійний Соціальний» для отримання соціальної пенсії. Позивач є інвалід II групи захворювання, на вказаний рахунок отримує пенсію, який є єдиним джерелом її існування.

З вказаного рахунку на даний час стягується заборгованість на користь ОСОБА_2 в розмірі передбаченому законодавством України, разом з тим позивач позбавлена можливості використовувати на власне утримання кошти з пенсії які залишились, що ставить позивача у край тяжкий матеріальний стан.

Позивач не оспорює постанову про арешт її майна в цілому, разом з тим позивач вважає, що арешт її пенсійного рахунку є незаконним, так як отримувана пенсія є основним джерелом її існування, про даний рахунок відомо працівникам Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 , і з даного рахунку стягуються кошти на погашення заборгованості відповідно до ст. 68 та ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження». Кошти пенсії, які залишаються після стягнення заборгованості, є власними коштами позивача, вона їх використовує сплату комунальних послуг та харчування, що змушує позивача звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позов в повному обсязі.

Представник Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обстаини та відповідні правовідносини.

05.02.2019 року державним виконавцем Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гребенюк Л.В., винесено постанову про накладення арешт на майно позивача (а.с.5).

АТ «Ощадбанк», на виконання даної постанови було накладено арешт на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ТВБВ № 10023/0349 1-А філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 . Картковий рахунок № НОМЕР_1 та видану до нього платіжну карту відкрито по продукту «Пенсійний Соціальний» для отримання соціальної пенсії (а.с.8).

Позивач є інвалід II групи захворювання (а.с.6,7), на вказаний рахунок отримує пенсію, який є єдиним джерелом її існування.

Позивач обгрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що з вказаного рахунку на даний час стягується заборгованість на користь ОСОБА_2 в розмірі передбаченому законодавством України, разом з тим позивач позбавлена можливості використовувати на власне утримання кошти з пенсії які залишились, що ставить позивача у край тяжкий матеріальний стан. Позивач не оспорює постанову про арешт її майна в цілому, разом з тим позивач вважає, що арешт її пенсійного рахунку є незаконним. Кошти пенсії, які залишаються після стягнення заборгованості, є власними коштами позивача, вона їх використовує сплату комунальних послуг та харчування.

Суд вирішуючи даний спір керується наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом видадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень, зокрема є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За змістом ч.1,2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначений ст.ст. 68-70 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного виконавцем.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що постанова про зняття арешту приймається виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, накладення арешту на кошти, що містяться на картковому рахунку відкритому для виплати пенсії у АТ " Ощадбанк ", означає неможливість позивача розпоряджатися коштами.

Вказане обмежує право розпоряджатися грошовими коштами в залишковому розмірі, які надходять на картковий рахунок позивача та на які законом заборонено звертати стягнення, тому збереження арешту цих коштів є порушенням прав позивача.

Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що внаслідок обтяження позивач обмежений у розпорядженні грошовими коштами на рахунку для отримання пенсії, на які за законом не може бути накладений арешт у виконавчому провадженні, а тому порушене право щодо спірного обтяження підлягає до поновлення та судового захисту.

На підставі викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 52, 68-70 Закону України «Про виконавче провадження`ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Зобов`язати Маньківський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гребенюк Л.В. від 05.02.2019 року, з рахунку № НОМЕР_3 , відкритий в ТВБВ № 10023/0349 1-А філії Черкаського обласного управління АТ « Ощадбанк » на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 р.н., зареєстрованої АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д. Калієвський