Справа № 175/4980/19
Провадження № 2-з/202/77/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

7 серпня 2020 року місто Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Марченко Н.Ю., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Кабінету Міністрів України, Міністерства енергетики та захисту довкілля України, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , провідного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Семенкової Наталії Ігорівни, треті особи: Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом про відшкодування збитків за порушення суб`єктами владних повноважень особистого немайнового права громадянина України ОСОБА_1 на життя та особистого немайнового права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, права на виконання суспільної діяльності, екологічного права, права на захист ділової репутації, гарантії права на захист авторських та інших прав по заявкам на виходи і корисні моделі шляхом реалізації в Україні технології Благути ІНФОРМАЦІЯ_1 з використанням для виробництва енергії альтернативної сировини « ІНФОРМАЦІЯ_2 ©» (авторське свідоцтво № НОМЕР_1 , патент № НОМЕР_2 ).

Позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій він просить на підставі статті 8 Конституції України звільнити його від сплати судового збору.

Заборонити Кабінету Міністрів України порушувати по відношенню до авторів технології ІНФОРМАЦІЯ_2 «Екотерм» Закон України «Про звернення громадян» та конституційні права, встановлені статями 3, 21-24, 38, 40-43, 46, 49, 50, 54, 56 Конституції України.

На підставі частини 2 статті 276 ЦК України поновити та забезпечити особисте немайнове право авторів технології ОСОБА_4 «Екотерм» ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на життя та особисте немайнове право на безпечне життя і здоров`я довкілля шляхом надання зобов`язання Кабінету Міністрів України негайно поновити особисті немайнові права авторів технології ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » шляхом: розробки та реалізації спільно із авторами ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » програми «Теплоагенти Благути©» - енергетична незалежність, екологічна безпека, здоров`я і добробут Українського народу; виділення коштів у 2020 році для фінансування робіт, а саме розробка проекту утеплення стін та покрівлі будинку громадянина України ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , придбання матеріалів, заміни вікон, дверей, перепроектування та переобладнання опалювальної системи будинку, заміни котла та іншого, що забезпечить можливість зниження витрат газу та електричної енергії до встановлених Кабінетом Міністрів України норм або забезпечити у 2020 році фінансування проекту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок коштів місцевого бюджету чи залучення інвесторів, що в свою чергу забезпечить можливість розповсюдити технологію ОСОБА_4 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та виключити необхідність витрачати бюджетні кошти на субсидії та на оплату енергоносіїв для утримання бюджетної сфери, а також запобігатиме викиданню шкідливих речовин у повітря, що зменшить ризики захворюваності людей та покращить добробут за рахунок зниження вартості товарів і послуг.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про необхідність повернення цієї заяви з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 5 статті 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 4 частини 2 статті 4 вказаного Закону передбачено, що за подання до суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в розмірі 2102 грн.

Отже, судовий збір за подання цієї заяви становить 420,40 грн.

Позивачем судовий збір за подання заяви про забезпечення позову не сплачений.

У своїй заяві позивач просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на статтю 8 Конституції України, відповідно до якої Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Вирішуючи клопотання позивача щодо звільнення його від сплати судового збору із вищенаведених підстав, суд враховує, що норми статті 8 Конституції України не містять положень щодо звільнення від сплати судового збору.

Підстави звільнення від сплати судового збору визначені Законом України "Про судовий збір", який не визнаний таким, що не відповідає Конституції України.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Позивач у своїй заяві питання щодо звільнення його від сплати судового збору з підстав, визначених Законом України "Про судовий збір", зокрема з урахуванням його майнового стану, не ставив.

Отже, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст. 8 Конституції України відсутні.

Поряд із цим, суд звертає увагу, що самим законом визначені деякі категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Зокрема, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивач у своїй заяві про забезпечення позову вказує, що він є інвалідом ІІ групи.

Разом із тим, докази на підтвердження зазначеного факту до заяви позивачем не додано.

Оскільки позивачем не сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору судом не встановлені, докази звільнення від сплати судового збору в силу закону позивачем суду не надані, суд вважає, що заява ОСОБА_3 не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Відповідно до частини 9 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову необхідно повернути.

Суд вважає, що права ОСОБА_3 в даному випадку не порушені, оскільки він не позбавлений можливості повторного звернення до суду із аналогічною заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Кабінету Міністрів України, Міністерства енергетики та захисту довкілля України, судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , провідного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Семенкової Наталії Ігорівни, треті особи: Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Ю.Марченко